Tervetuloa Kulmakivelle.
Meillä on tänään täällä haastateltavana Alpo Hokkanen.
Tervetuloa. - Kiitos.
Alpo, olet työssäsi tekemisissä paljon kuoleman kanssa. - Kyllä.
Ennen kuin mennään tarkemmin siihen, -
niin kerrotko, mistä olet kotoisin?
Olen tuosta 20 km päästä Multialta, ihan syntynyt.
Syntyperäinen multialainen, vai? - Multiainen.
Hauska. - Kyllä.
Meillä on siis haastateltavana multiainen Alpo Hokkanen.
Hyvä.
Olet alkanut nuorena jo yrittäjäksi ja olet edelleen.
Minkä ikäinen olit, kun aloitit yritystoiminnan?
Itse asiassa isä oli yrittäjä, -
ja olin alle 18-vuotias, -
kun tehtiin yritysmuoto semmoiseksi...
Meitä oli 3 veljestä, ja isä ja me tehtiin kommandiittiyhtiö.
Tulin siinä 17-vuotiaana yrittäjäksi sillä tavalla. - Ok.
Siitä lähtien on yritetty monenlaista.
Isällä oli autokorjaamo, siinä tehtiin autojen kanssa ensin.
Sen jälkeen -
Keuruulla oli vähän aikaa ruostesuojaamo, -
autojen ruostesuojauksia tein.
Sitten menin takaisin Multialle.
Ostettiin huoltoasema.
Sitten pidin 13 vuotta huoltoasemaa siinä.
Vasta 90-luvun laman aikaan siirryin tänne.
Ensin hautakiviä tekemään. Tein hautakiviä ja teen vieläkin.
Siis olet tekemisissä kuoleman kanssa.
Kerroit jo hautakivet. Mitä muuta työsi sisältää?
Sitten siihen on tullut vainajien kuljetus.
Ensin ruvettiin kuljettaan, -
siirtämään vainajia hautaustoimistolle -
ja tekemään viimeisiä saattokuljetuksia.
Sitten ruvettiin tekemään poliisin kanssa yhteistyötä sillä lailla, -
että kun ihminen kuolee kotia, -
tai liikenneonnettomuuksissa tai jossain muuten, -
että ei ole normaali kuolema, -
niin silloin menemme poliisiin kanssa -
hakemaan vainajan terveyskeskukseen.
Näytämme hänet lääkärille ja laitamme kylmään. - Kyllä.
Sulla ei taida olla kovin tiukkoja työaikoja, 8-16? - No ei.
Kyllä meillä virallinen on työaika 24/7, ympäri vuoden.
Tuleeko yöaikaan paljon hälytyksiä?
Ei onneksi ihan hirveesti. Kaupungeissa tulee paremmin.
Mutta täällä maaseudulla, Multia-Keuruu -alueella -
niin muutama vuodessa. - Joo.
Montako autoa sulla on?
Mulla on tällä hetkellä 9 ruumisautoa.
Miten laajalla alueella toimit?
Meillä on poliisiin kanssa sopimus koko eteläisestä Pohjanmaasta.
Etelä-Pohjanmaan alue kokonaan ja Keski-Suomesta eteläinen alue, -
eli se on tuosta -
Tikkakoskelta alaspäin sitten ihan koko Keski-Suomi.
Paljonko sulla on työntekijöitä?
Kirjoilla mulla on vähän reilu 20.
Että sitten, kun se on tämmöistä, -
että tarvittaessa kutsutaan töihin.
Kukaan ei ilmoita etukäteen, milloin kuolema saapuu, -
niin se on tehtävä sitten.
Aina sitten soitetaan, kuka pääse lähtee. - Kyllä.
Mitä se käytännössä on, jos olet siellä poliisien kanssa paikalla?
Mitä sun työ on?
Laitat autoon vainajan. Onko se väliaikainen arkku, johon laitetaan?
Ei. Meillä on ambulanssipaarit.
Autot on varustettu lavetilla ja ambulanssipaareilla.
Vainaja otetaan...
Jos hän on kotona esimerkiksi sänkyyn kuollut, -
niin se siirretään paareille ja otetaan valkoiseen lakanaan, -
ja laitetaan siihen musta peitto päälle.
Tietenkin siinä täytyy omaiset ottaa huomioon.
Kuljetatko sairaaloiden kylmiöistä vainajia hautausmaalle?
Kyllä. Ne tehdään hautaustoimiston kuljetuksina.
Minulla ei ole omaa hautaustoimistoa, vaan kuljetan eri hautaustoimistoille.
Ollaan sovittu, että he tilaa multa sen kyydin.
Me sitten haetaan arkku hautaustoimistosta, -
vainaja laitetaan arkkuun - se puetaan sinne.
Sä olet mukana siinäkin? - Joo, kyllä.
Vainaja puetaan aina arkkuun, -
ja annetaan omaisille aikaa siinä hyvästellä.
Sen jälkeen yleensä omaisten kanssa ajetaan -
hautausmaan kappelille.
Kohtaat varmaan paljon surevia ihmisiä.
Meneekö joskus nahan alle?
No joo. Kyllä täytyy myöntää, -
että silloin, kun puhutaan pienistä lapsista, -
tai jotenkin muuten, joka ei ole semmoinen normaali, normaalia, -
että katotaan, että on ennen- aikainen lähtö tai jotenkin, -
niin kyllähän se tietenkin menee.
Siihen täytyy vaan oppia -
ja ajatella, että me ei olla niitä henkilöitä, -
jotka jää sitä itkemään ja suremaan sen omaisen kanssa, -
vaan me ollaan tukemassa omaista omalla käyttäytymisellä -
ja semmoisella vahvalla käyttäytymisellä.
Onko korona näkynyt mitenkään sun työssä jo?
Ootko joutunut tapaamaan?
Joo, nyt rupee pikku hiljaa olemaan silleen, -
että ensimmäiset koronapotilaat on vanhainkodeista, -
tai palveluasunnoista. Niitä on tullut.
Nyt sitten joudutaan pikkuisen tehostaan suojausta -
ja sitä käsittelyä kaiken kaikkiaan.
Pyritään siihen, että me ei aiheutettaisi enempää -
ja että pystyttäisiin tekemään se työ niin, -
että siinä ei muitten tarvitse saada sitä altistumista kuin me.
Meillä on suojaimet käytössä siinä vaiheessa.
Olet kuitenkin paikkakuntalainen syntyjäsi -
ja silloin tällöin tapahtuu varmaan niin, että vainajana on joku tuttu.
Onko ne erilaisia tilanteita? Silloin omaisetkin on tuttuja. - Kyllä.
Silloin kun omainen on tuttu, -
niin yleensä se on omaisille helpotus, kun tulee tuttu ihminen.
Sen näkee oikein monesti siten, -
että "Ihanaa, kun sä tulit tähän ja hakemaan"
Se on niinku helpompi käsitellä sitten.
Mutta onhan se sitten, kun on oikein hyviä ystäviä.
Olen joutunut jopa työkaverini hakemaan.
Kyllä ne on aina semmoisia, että kyllä niitä sitten vähän mietitään -
ja käsitellään jälkeenkin päin.
Sut tunnetaan uskovaisena miehenä täällä.
Vaikuttaako se? - Toivottavasti.
Se tuota - kyllä sekin vaikuttaa.
Luulen, että ne, jotka tuntee ja tietää, -
niin siinä tilanteessa arvostetaan sitä.
Minkä ikäisenä tulit uskoon?
Onko sulla varsinaista uskoontulokokemusta?
Kokemuksia on montakin, mutta olen uskovaiseen kotiin syntynyt -
ja olen äidinmaidossa saanut uskon.
Onneksi mulla on ollut ihana tilanne silleen, -
että vanhemmat oli tullut vapaakirkon puolella uskoon.
Sitten he oli ollut helluntai- seurakunnassakin jonkun aikaa.
Isänisä oli Helluntaiystävien työntekijä Multialla.
Kun hän vanheni, niin isä lähti jatkamaan hänen työtään.
Meitä ei ole koskaan kasvatettu kiinni mihinkään seurakuntaan, -
vaan kiinni Jeesukseen.
Sanottu, että se on sinun omalla vastuulla.
Etsi koti jostain, missä palvelet Herraa.
Mutta sinäpä vastaat itsestäsi.
Me opittiin jo nuorena tuntee.
Meillä kävi kaikkien seurakuntien pastorit korjuuttaa isällä autoa, -
samalla ne piti kokouksia.
Meillä oli mukavaa elämää. Me kasvettiin siihen uskoon.
Mutta toki on joutunut tekemään omakohtaiset ratkaisut -
useamminkin tässä elämässä. Ei se vaan mene muuten eteenpäin.
Kuolematyöntekijä olet, monessakin mielessä.
Mitä itse ajattelet kuolemasta? Pelottaako?
Niin. Mulle tulee tavallaan silleen, -
että joudun sen ihmisen kanssa monta kertaa...
Kun käymme hakemassa vainajan, me tavataan siinä.
Sitten ehkä tavataan, kun me saatetaan hänet kappeliin.
Sitten ehkä tavataan hautauksessa, -
jos joudutaan kuljettamaan hänet krematorioon.
Ja sitten vielä yleensä, kun tehdään hautakivi, niin tavataan.
Siinä kuolemasta puhutaan monta kertaa.
Niin tulee jo aika tutuksi.
Ja ihminen ihmiselle pystytään esittää semmosta...
tai niitten on helppo kysyä sitten jo kuolemasta ja muuta.
Kyllä sitä on omalla kohdallakin miettimään.
Mulla vuos sitten keväällä löyty syöpä.
Kyllä mä silloinkin jouduin käymään sen omaltakin kohdalta, -
että onko. Toki, toki.
Tuli niin vahva varmuus siitä, -
että tämä ei ole semmoinen tauti, josta ollaan lähdössä pois ajasta.
Taivaan Isä antoi semmoisen varmuuden, että ole huoletta.
Ei mua kuolema pelota.
Päinvastoin, että kun katsoo vainajia, -
tekee niitä ja pukee niitä, -
joka kerta tulee sellainen tunne, että hei tää on tyhjä kotelo, -
että ihminen on lähtenyt johonkin, ei siellä ole ketään.
Olen joskus kysynyt omaisilta aivan tarkoituksellisesti, -
että miltä se näytti susta, -
että onko hän kotona siellä. Onko siellä ketään? - Ei.
Ihmiset sanoo heti, että ei.
Ei täällä oo ketään, että kyllä johonkin on mennyt.
Siinä vaiheessa ihmiset yleensä tajuaa sen, -
että kuolema ei ole lopullista. - Justiin.
Mulle moni on sanonutkin, -
että sulla on varmaan ittelläsi hyvä suhde, -
ja kyllä minusta tuntuu, että ei mulla ole minkäänlaista pelkoa.
Olen sanonutkin, -
että eihän sitä ihminen pelkää, jos on kotia menossa.
Jos oot matkalla ja lähdet kotia päin, -
niin sä yleensä riemuitset siinä, että pääsee kotia. - Kyllä.
Samalla lailla kuolemaan voi suhtautua, -
että tässähän mennään kotia nyt, ja tämä aika on tässä, -
ja sitten jatketaan kotona miten jatketaan.
Vähän vaikuttaa siltä, että ammatti ei oo sua kovettanut kovinkaan.
No ei. Ehkä joskus joutuu kovettaa ittensä.
Olen opetellut semmoisen, että jos tulee oikein paha paikka, -
niin olen vähän niin kuin sumussa siinä paikalla.
En katso kovin tarkkaan, ettei jää mitään semmoista...
Olen niin kuin usvassa ja teen sen työni.
Tietenkin siihen on vuosien mittaan jo rutinoitunutkin.
Teen sen työni enkä siinä vaiheessa rupee katsoo enkä miettimään, -
että noita kolaripaikkojakin kun on, että ihmiset on palasina.
Ei siinä voi, siinä täytyy vaan mennä.
Ei niinkään kovettaa, kyllä se aina tuntuu, -
ei sille voi mitään. Aina se tuntuu pahalta.
Olen sanonut työntekijöille, kun tulee uusia kavereita tekemään, -
että katsokaa ja miettikää.
Jos ensimmäisen kerran jälkeen se tulee uniin, niin silloin lopettakaa.
Se ei saa tulla uniin, silloin se tulee raskaaksi. - Kyllä.
Mutta en ole nähnyt kuolleista unta kuin yhden kerran.
Se oli semmoinen uni, että kun heräsin siitä, -
niin tiesin heti, että äitini lähtee kotia. - Ai.
Itse asiassa heräsin, kun puhelin soi. Mulle soitettiin, -
että äiti sai sydänkohtauksen ja lähti ambulanssilla.
Sanoin, että nyt ei tule enää takaisin. - Jaa.
Se on ainut kerta, kun olen nähnyt unen kuolleesta.
Sinua unessa valmisteltiin. - Niin.
Miten koet, Alpo Hokkanen, oletko kutsumustyössäsi?
En osaa sanoa, olenko kutsumustyössäni varsinaisesti.
Mutta voin sanoa, -
että olen Taivaan Isän laittamalla paikalla. - Kyllä.
Voi olla, että kutsutaan johonkin muuhunkin työhön.
Täytyy olla avoimin mielin, -
että jos jotain muuta tulee, ja ajatella.
Nyt tuntuu siltä, että olen Taivaan Isän laittamalla paikalla.
Kovia aikoja eletään nyt tämän koronaviruksen kanssa.
Olen ajatellut näin, että elin tai kuolin, niin uskovana aina käy hyvin.
Niin, kyllä joo. Näinhän se on, -
että ei meille käy mitään muuta kuin paras, kun olemme uskossa.
Joo. - Se on totta.
Kyllähän silti täytyy pitää järki kädessä, -
että miten eletään ja ollaan, ja miten toimitaan.
Ei me saada tokikaan aiheuttaa kenellekään sitä, -
että joku saa meidän kautta.
Sen takia pitää pyrkiä olemaan hyvin varovasti.
Hyväksyn ne rajoitteet, mitä tämä yhteiskunta antaa.
Se on meidän parhaaksi.
Taivaan Isäkin tekee meidän parhaaksi asioita, -
mistä me ei välttämättä aina tykätä.
Samalla lailla tämä yhteiskunta.
Ollaan ja toimitaan nyt annettujen ohjeiden mukaan.
Alpo kiitos, että tulit haastateltavaksi.
Tuossa oli pieni varaus, että jos tulee poliisilta kutsu töihin, -
mutta ei nyt haastattelun aikana tullut. Se oli ihan mukava.
Kiitos, oli mukava käydä. - Kyllä.
Elämme erikoisia aikoja, -
mutta meidän turva on ikiaikojen Jumalassa.
Elimme tai kuolimme, aina käy hyvin.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist