Tervetuloa mukaan Kulmakivelle.
Tänään tapaamme täällä Keuruulla sisarukset.
Meillä on täällä Marjo Kotiranta ja Raija Järvensivu.
Raija, olet tullut Tampereelta, vaikka olet asunut pitkään Haapamäellä.
Marjo, tulit tänne Porista - aika kaukaa parisataa kilometriä.
Meillä on teemana tänään musiikki. Meillä on kaksi naista, -
jotka käyttävät itsestään nimikettä musikantti.
Se sisältää aika paljon asioita, -
ja niitä kohta ruvetaan tässä availemaan.
Marjo, kerrotko, kun olet vanhempi isosisko, mitä elämääsi kuuluu?
Jäin vuosi sitten opettajan työstä eläkkeelle.
On ihmeellistä, että saan olla arkipäivänä tässä.
Montaa muuta asiaa kaipasin ennen eläkkeelle pääsyä, -
että voisin olla enemmän mukana hengellisessä elämässä ja työssä, -
ja rakentumassa ja musisoimassa -
nimenomaan hengellisellä alueella.
Entäs Raija, mitä elämääsi kuuluu?
Mulla on nyt tässä ollut semmoinen muutoksen aika.
Keuruun Haapamäellä olen ollut toistakymmentä vuotta yrittäjänä.
Nyt vuosi sitten muutin Tampereelle.
Haeskelen uusi kuvioita. Sellainen tilanne.
Musiikki on kuulunut teidän molem- pien elämään kymmeniä vuosia.
Marjo, mitkä ovat sun ensimmäisiä muistikuvia musiikista?
Mistä kaikki alkoi?
Olen syntynyt Karinaisissa ja aloittanut koulun siellä.
Seitsemän vuotiaaksi olen asunut siellä.
Sieltä mulla on vain yksi muisto musiikista, -
että vaikka opettaja oli kovin musikaalinen varmasti, -
mutta hän laittoi minut prinsessa Ruususeksi, -
kun laulettiin 'Prinsessa Ruusu linnassaan'.
Oliko sulla prinsessan asu oikein?
Opettajan alushame oli päällä. - Se oli suurta.
Ja sitten tultiin Kiikoisiin, -
niin jotenkin vielä tänä päivänä ajattelen, -
että se oli johdatusta musiikin maailmaan.
Kiikoinen on oikein musiikkipitäjä laajasti.
Isä, joka oli myös Karinaisista, oli musikaalinen. Isän veljet myös.
Ja äidin puolelta sitten, kaikkien puolelta on sitä.
Mutta tämä, että isä ja äiti oli uskossa, niin he halusivat, -
että me ollaan kaikin tavoin mukana seurakunnan elämässä, -
pyhäkoulussa ja näin pois päin.
Sieltä me johkaannuimme -
koulukavereitten, ihan ekaluokalta, -
siivittämänä semmoiseen perheeseen, jossa oli kitaroita.
Opin siinä perheessä soittamaan muutaman soinnun.
Lauloin jotain 'Avaa sydämesi Herralle', -
niin tämmöistä lauluu, että E-molli, A-molli.
Siitä se lähti. Hyvä. Ettäs Raija?
Mielestäni isä ja äiti ovat erilaisia.
Isä rallatteli kaikenlaisia ralleja menemään.
Äiti oli ehkä vakavahenkisempi musiikinkin suhteen.
Vaikka kotitöitä tehdessä hän lauleli virsiä.
Ne jäi meidän lastenkin mieleen. Hän tykkäsi niitä laulaa.
Pyhäkoulua käytiin - sieltä tuli rakkaita lauluja.
Että monelta taholta.
Montako sisarusta teitä on?
Viisi. Oli kuudeskin, mutta hän kuoli pienenä Kiikoisissa.
Sitten kävi niin, että kaikki rupesi lauleskelemaan. - Kyllä.
Anttilan talo, missä me opittiin kitaraa soittamaan, -
niin sieltä tuli tää kitarakuoro,
ja sit ylipäätään, sieltä ne kipinätkin tuli, -
mikä on meidän juttu myöskin.
Nyt sä sanoit sen sanan 'kipinät'.
Mikä kipinä, mikä kipinöi? Kerrotko vähän?
Hongistonmaassa, Kiikoisissa oli joku seurakunnallinen piiri, -
mitä sanottiin kipinäkerhoksi. Siitä se varmaan väänty.
Kipinät-yhtye on varmasti monelle meidän ikäisille, -
ja meistä nuoremmillekin tuttu.
Ja nyt kun te lauleskelette, niin tulee edelleen tutuksi useille.
Te lauloitte jo alun perin hengellistä musiikkia ja gospel-musiikkia.
Miksi valitsitte tämän tyyppisen musiikin?
Niin kuin Marjo jo tuossa sanoi, -
niin meidän molempien, Antilan ja meidän solistien, koti -
oli hyvin siihen ohjaavaa.
Oli pyhäkoulua, seurakunnan ja nuorten toimintaa.
Kyllä se sieltä niin kun imuttu hyvin vahvasti.
Tuli myöskin tärkeeksi, mielekkääksi ja turvalliseksi asiaksi.
Esittämänne hengellinen musiikki tuntui teistä heti omalta? - Joo.
Eilen kuuntelemallani levyllä oli joku tuttu vanha laulu, -
mutta oli paljon tuntemattomiakin.
Kaikki teidän yhtyeestä teki alunpitäenkin lauluja - näinkö se oli?
Levyillä on lähes kaikkien tekemiä kappaleita.
Mutta varmaan just se oli se juttu, että meillä oli omia lauluja.
Niin kuin tänäkin päivänä, kun on yhtyeitä, -
niin niillä pitää olla sitä omaa. - Kyllä.
Mekin päästiin aika moneen paikkaan ympäri Suomea silloin nuorena.
Mulla on ihan se lapsen usko ollut, -
mutta ihan tietoisesti halusin lähteä Jeesusta seuraamaan.
Vähän sen jälkeen - jossain tällaisessa yksinäisessä hetkessä -
aloin vain laulaa tämmöistä:
Kuulen äänen kautta tuulen.
Harhaa se on, niin mä luulen.
Sydämeeni ääni siirtyy. Mielessäni kuva piirtyy.
Tullut on luoksein voimallisin.
Jeesus on sama kuin ennenkin.
Tullut on luoksein voimallisin.
Jeesus on sama kuin ennenkin.
Oliko se sun ensimmäinen? - Oli.
Siinä ei ole kuin tää yksi säkeistö. Sain sen tuolla lailla.
Sitten kun luin Raamattua, -
niin esimerkiksi psalmista tuli yhtäkkiä sävellys, -
ja jotain muita Raamattu-lauluja.
Aika vähän tuli semmoisia omia.
Koen, että se oli armolahja.
Minkä ikäinen sä olit silloin? - 16-vuotias.
Entäs Raija? Minkä ikäisenä sun lauluja alkoi tulla?
Vastaavassa vaiheessa.
Olin 13 vuoden nurkilla. - Jaa, sä olit ihan lapsi.
Niin, joo.
Siellä muutamia näitä hengellisiä lauluja tuli myös.
Onko kaikki tekemänne laulut päätyneet esitettäväksi, -
vai onko pöytälaatikossa sadoittain?
Pöytälaatikossa on todella paljon.
Demoäänitteinäkin on semmoisia, mitä ajattelee, -
että voi ne joskus vielä - ehkä ne joskus johonkin päätyy.
Sulla on aikaa nyt eläkkeellä.
Teillä on aika laajat äänialat kummallakin.
Hurjan korkealle pääsette. Sun äänessä on vielä se -
jokin syvyys vielä lisäksi. Myöskin Raijalla.
Kipinöissä pysytään vähän niin kuin hollillamme, -
että mäkin laulan sitä melodiaa.
Tietyt laulaa matalia ääniä, Raija korkeaa.
Mutta jos laulaa ihan yksikseen, -
niin mä ainakin tykkään laulaa matalemmalta.
Raija, tarviitko tietyn mielentilan - kun se on oikeastaan klisee, -
että taiteilijan tuotokset syntyvät surusta tai tuskasta.
Mistä sun laulut syntyy?
Jos mietin tästä parikymmentä vuotta taaksepäin, -
niin ne saattaa olla jotain rukouksia, -
omia sen hetken rukouksia, mistä lähtee.
Mutta myöhempiä, haapamäkisiä ja keuruulaisia -
runoilijoita kun olen säveltänyt, -
niin kyllä siihen runon tunnelmaan pääsee aika helposti.
Olet säveltänyt keskisuomalaisia runoilijoita aika paljon, -
ja esität heidän tekstejänsä.
Se on heille suuri ilo, koska usein runoilijan teksti tahtoo jäädä -
sinne pöytälaatikkoon tai ehkä omakustannettuun kirjaseen.
Mutta sä olet nostanut ne lauluiksi.
Joitakin joo. Ihan on ollut mielenkiintoista. - Todella.
Sitten on pieni matkalaukkuteatteri nimeltä Paradoksi.
Siinä on pystynyt näitä lauluja myöskin käyttämään.
Vähän hengellistä ja muunlaistakin.
Kyllä, monenlaisia esityksiä seurakunnissa ja...
Joo, seurakunnissa, -
ja sitten ihan itse järjestettyjä kulttuuritiloissa.
Marjo, nouseeko sinun tekstit ja melodiat jostain surusta, vai?
Tuleeko mitään, jos oot riehakkaalla tuulella?
Enemmänkin joku ahdistus joskus on, ja...
tai sitten on pohtinut ja miettinyt kauan asioita.
Varsinkin siinä laulun teossa huomaan, -
että alitajunta on tehnyt jotain kauan.
Ja sit tulee päivä niinku...
Tv:ssä oli joskus lastenohjelma nimeltä 'Taitaa päästä laulu'.
Se oli se... - Sulta pääsee välillä lauluja.
Eeva-Leena Sariola. - Joo.
Allekirjoitin sen jo silloin, että tommoista se just on, -
taitaa päästä laulu.
Koen sen näin, että olen jotenkin työstänyt sitä alitajuisesti, -
tai jotenkin näin.
Mutta mulle tulee jonain päivänä semmoinen, -
että nyt tulee lauluja. Siihen menee sitten koko päivä.
Soitat kitaraa. Soitatko muita instrumentteja?
Pianoa ihan koulutarpeiksi soitin, että pärjäsin.
Opetin musiikkia paljon siellä, ja musiikkikerhoja pidin.
Mutta kitaraa, ja kitaran kanssa mä eniten laulut teen.
Ja sitten... pianon kanssa mä laitan ne nuoteille.
Niin. Se on helpompi sillai. Mitkäs Raija sun instrumentit on?
Kitara ja piano myöskin, -
ihan itseoppinut, että sointupohjalla mennään.
Marjo, sulta on ainakin yks levy, jonka olen kuluttanut lähes puhki.
Ja se on täynnä ihania sun tekemiä lauluja, -
jotka perinteisellä tavalla eivät ole hengellisiä.
Voiko mielestäsi tehdä jaon -
ei-hengellinen ja hengellinen musiikki? Onko raja mustavalkoinen?
Mun kohdalla ei ole. En itse pidä siinä rajaa, -
vaikka oon saanut palautetta siitä levystä, -
että sielä ei juuri ole paljonkaan hengellistä, -
koska siellä ei sanota Jeesus ja Jumala.
Olin lähtenyt mukaan myöskin Kiikoisten Purpureille, -
ja kansanmusiikinkin pariin.
Halusin kansanomaisia kappaleita sinne Yöttömään aurinkoon, -
ja Juhannusruusua, jotka on ollu paljon mulla.
Mitä valitsee siihen levylleen, -
niin haluaa siitä tietynlaisen kokonaisuuden.
Mä oon niitä paljon esittänyt.
Mutta nyt mä koen, että mulla on myös vahva paluu -
tässä ihan vuoden sisällä -
vahva paluu siihen aikaan ennen kuin olin opettaja.
Nuoruuden semmoinen kipinä, vire päällä. - Okei.
Eläkkeelle jääminen on tehnyt sulle hyvää ilmeisesti. - Todella.
Kipinät ei ole sammunut mihinkään nuotioon, -
vaan edelleen palaa ja voi hyvin.
Kymmeniä vuosia olitte Kipinöissä. Montako kymmentä?
Neljäkymmentä vuotta, reilut.
Onko vielä sama kokoonpano? - Kyllä.
Tuolla kun oltiin esiintymässä juuri, -
niin Merjalla ja Pekalla oli toinen keikka samaan aikaan, -
niin he ei päässy, mutta kyllä hekin joskus tulevat.
Heillä on oma sarkansa myös.
Kipinöillä keikkaa pukkaa. - Joo, kyllä.
Toivottavasti.
On siis jotain tiedossa, -
mutta toivottavasti ne muutkin toteutuu, mitä on ollut tapetilla.
Jos te kumpikin saisitte sanoa yhden asian, -
mitä te lauluillanne haluaisitte sanoa.
Tää on nyt vähän ex tempore -kysymys, -
mutta mitä se olisi? Sanoma?
Tää viimeinen vuosi mulle on ehdottomasti näyttänyt, -
että mä haluan kertoa Jeesuksesta.
Ja haluaisin niinku... sitä rakkautta välittää.
Kun voi todella sanoa, että siitä on apua kaikkeen, -
niin sitä haluaa lauluillaankin edustaa.
Nyt on saanut jotenkin paluun siihen, -
että nyt jatketaan vähän Kipinät -linjaa, vaikka tekisin yksinkin.
Oli niin hienoa - voin kehua kiikoislaisia, kun ne antoi mun...
Olen siellä monta vuotta ollut laulamassa -
kansanlaulutyyppisiä lauluja, kesälauluja, Marjon kesälaulut.
Ehdotin itse, että nyt tulisin laulamaan Marjon gospelit, -
niin se onnistui. - Hyvä.
Olet minua siunannut sen levyn kautta, -
jossa ei ollut ns. hengellisiä lauluja, -
koska sieltä se henki, mistä ne laulut nousee, tulee läpi.
Kiitos näistä sanoista, koska mulle on ollut myös tärkeää, -
että jotkut - Porissakin esimerkiksi, -
kun sitä levyä on pidetty siellä esillä, -
niin on kuuluttaja kuuluttanut esim. jossain tilaisuudessa, -
että ne on terapeuttisia. - Ne on.
Moni tarvii semmoista, että pääsee vähän jyvälle.
Ehdottomasti.
Olemme saaneet tänään viettää hetken kahden naisen, -
kahden musikantin seurassa ja kuulla heidän armolahjastaan.
Kiitos, että viihdyit kanssamme.
Mikä on sinun oma armolahjasi? Tällaisen mietteen jätämme sinulle.
Tavataan taas Kulmakivellä.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist