Hei, tervetuloa Kulmakivelle.
Olemme vierailemassa tänään täällä Kivijärvellä Keski-Suomessa.
Meidät on tänne kutsuttu Eija Merilän kotiin.
Tervetuloa. - Kiitoksia. Kiva, että saatiin tulla.
Toivoin teitä kesäksi, mutta Kivijärvi on kaunis näinkin.
Varmasti, sen pystyy kyllä ymmärtämään.
Eija, olet tuttu meidän ikäisille kristityille nimenä ainakin.
No kylläpä, ehkä joo. Voidaan näin sanoa.
Aika paljon varmaan kaikki meidän ikäiset tietää ja tuntee.
Nuoremmat ei sitten enää muista varmaan.
Sä olit aikanas iskelmätaivaan kirkkaimpia tähtiä Suomessa.
Aloitin hyvin nuorena.
Olin 16, kun sain levytys- sopimuksen ison levy-yhtiön, -
silloisen Scandia-musiikin kanssa.
Olin vielä koulutyttö. Äiti pakotti vielä kouluun, -
mutta levy-yhtiö halusi jo syksyllä tehdä ensimmäisen äänitteen.
Vuonna 1964 -
muistaakseni tuli mun ensimmäinen äänite ulos.
Siitä se sitten lähti käyntiin ja tasaiseen tahtiin tuli ulos levytyksiä.
Oliko sulla alun perin unelmana tulla iskelmälaulajaksi?
Ei, en ajatellut sitä. Olen laulanut niin pienestä asti.
Olen varmaan 3-vuotiaana laulanut ensimmäiset laulut -
silloisen Soinisen Jaakko-sedän kaupan tiskillä.
Repertuaari oli suurin piirtein 'Kas kuusen latvassa oksien alla'.
En osannut edes ihmetellä sitä.
Se oli niin luontevaa, että näin tässä mennään.
Siellä vierähti tosi monia vuosia.
Siellä oli tv-ohjelmia ja musiikkiteatteria, -
ja päärooleja niissä. Tykkäsin kovasti.
Siellä oli paljon myönteistä ja positiivistakin.
Sitten varsinaisesti tämä, että sain ihan nuoresta -
laulajanplantusta lähtien työskennellä erittäin -
upeiden muusikoiden ja kapellimestareiden kanssa, -
jotka olivat Suomen eturivin muusikoita ja musiikintekijöitä.
Olet ilmeisesti luonnonlahjakkuus laulajana, vai?
Olen saanut koulutusta. Mulla oli tanskalainen laulunopettaja, -
kamarilaulaja Hansen. Hän ei yrittänyt tehdä meistä oopperaäänisiä, -
vaan hän opetti tiettyä tekniikkaa, josta on ollut esim. se hyöty, -
että jopa flunssaisena olen silti pystynyt laulamaan.
Me ollaan täällä sun kotipaikalla täällä Kivijärvellä.
Olen täältä syntyisin.
Mun juuret johtaa sekä isän että äidin puolelta tänne 1600-luvulle.
Voin sanoa, että olen pesunkestävä kivijärveläinen.
Asuimme 10 vuotta Amerikassa, ja sitä ennen Karibialla.
Missä kaikkialla me ollaankaan asuttu.
Tulin uskoon Teheranissa. Sitten tuli tunne, -
että vielä vanhoilla päivillä haluaa tänne kotiseudulle.
Jollakin tavalla on ollut tämä kaipaus.
Ajattelin, että en tule asumaan Amerikassa aina.
Mainitsit maita, joissa olet asunut perheesi kanssa.
Olet nähnyt muutakin kuin Kivijärven.
Asuttiin Dominikaanisessa tasaval- lassa, josta muutettiin Floridaan.
Vuonna 1974 Eikka sain YK:n siviili-ilmailujärjestöltä -
-Eikka on lentokoneinsinööri- työtä Iranista, Teheranista.
Se oli silloin Shaahin aikaa - ennen vallankumousta.
Teheranissa asuimme vuoden. Siellä tein uskon ratkaisun, tulin uskoon.
Miten uskoontulosi tapahtui? Olit jo aikuinen ihminen ja uraa tehnyt.
Uskoin Jumalan ja Jeesukseen olemassa oloon.
Pyhästä Hengestä en tiennyt juuri mitään.
Jollakin tapaa viihdemaailmassa, -
vaikka meillä oli kaikki ulkoisesti hyvin, -
niin oli sellainen valtava tyhjyys.
Kun mikrofonin toiselta puolelta katsoo sitä hauskanpitoa, -
niin joskus tuli valtava kuoleman pelko.
Mitä mulle tapahtuu, jos kuolen.
Olin varmasti jo tietämättäni -
semmoisessa herätyksen tilassa, jota en tajunnut.
Jotain puuttui siitä elämästä.
Teheranissa tapasimme uskovan suomalaisen perheen, -
joka myös oli YK:n tehtävissä.
Heidän kauttaan kiinnostuin ja aloin lukea Raamattua.
Olin pakannut Raamatun mukaan, kun tyttö lähti muslimimaahan.
Eräänä heinäkuun päivänä Teheranin kodissani yksin ollessani -
polvistuin ja sanoin, että Herra, -
jos tällaisena syntisenä Sinulle kelpaan, niin tässä olen.
Tule ja muuta elämäni niin kuin Sinä tahdot.
Se oli yksinkertainen, lapsenomainen rukous, mutta siihen vastattiin.
Koitko mitään, vai oliko se vain tapahtuneen varmistus?
En. Totesin vaan uskovaiselle ystäväperheelle, -
että tässä pytyssä on paljon sisältä päin pesemistä.
Kuitenkin Raamatusta ja hengellisten kirjojen kautta -
mulle avautui todella uusi maailma. Että mitä ihmisille tapahtui, -
kun he tulivat tekemisiin, ei minkään opin eikä ismin kanssa, -
vaan henkilökohtaisesti persoonallisen Kristuksen kanssa.
Kaikkien elämä poikkeuksetta muuttui.
Luin vasta vanhan kirjan elämästäsi, jossa kerrotaan näistä vaiheista.
Eikö se ollut niin, että joku ennustaja varoitti sua lähtemästä Iraniin.
Nyt jo edesmennyt, hyvin tunnettu henkilö täällä Suomessa, -
joka harrasti tällaista selvännäkemistä, -
tai oliko hän sitten selvännäkijä.
Hän useampaan kertaan sanoi... Hän oli erittäin viehättävä ihminen.
Hän sanoi, että älä lähde Teheraniin.
Anna Eikan mennä yksin. Sä et saa sieltä mitään.
Jännä toteamus 'Et saa sieltä mitään'.
Hyvänen aika! Maailman suurin ratkaisu: Löytää Jeesus elämäänsä -
ja kokea, että kaikki synnit on anteeksiannettu.
Olen Jumalan lapsi ja Taivaan perillinen.
Voiko sen isompaa asiaa tapahtua - ei voi.
Siinä oli muut voimat. - Kyllä.
Sain jälkeenpäin tietää, että tämä uskovainen perhe, -
kun lehdistö oli kirjoittanut Iraniin lähdöstäni, -
he oli etukäteen rukoillut puolestani. - Vau.
Milloin te palasitte Suomeen? - Lokakuussa -75.
Jatkoit sitten laulamista? - Jatkoin jonkun aikaa, -
mutta se alkoi tuntua vaikeammalta.
Se ei ollut hurskastelua, -
vaan se oli terve reaktio uudestisyntyneessä ihmisessä.
Että mitä mä teen tanssilavoilla, minne mä johdatan ihmisiä täällä.
Ei meistä kukaan voi palvella kahta herraa.
Ratkaisu oli selvä. Eikka ei ollut vielä uskossa.
Siinä käytiin läpi monta tärkeää asiaa: Avioliitto, raha, ammatti.
Mulla ei ollut muuta ammattia - aloitin laulamisen jo nuorena.
Enkä tiennyt, tulenko enää laulamaan.
Minkäänlaista porkkanaa ei ollut aasin edessä.
Se oli niinku täydellinen "nyt jättäydyn kokonaan Herra Sinun Sanan varaan".
"Mitä ikinä tapahtuu, niin otan sen vastaan".
Sitten vuonna 1977 Kellokosken lavalla teit jotain rohkeaa.
Se oli -76 jo. Sanoin yleisölle:
Hyvät naiset ja herrat, on tullut jäähyväisten aika.
Antaessani elämän Jeesukselle, annoin myös lauluääneni.
Laulan tästä lähtien vain Hänen kunniakseen.
Olihan se aikamoinen pommi siellä. Joskus klo 24 juhannusyönä.
Ihmiset ovat maistelleet kansallis- juomaa juhannuksen kunniaksi.
Sitten yhtäkkiä joku mainitsee Jeesuksen nimen.
Siellä tuli aivan hiirenhiljaista.
Monet ihmiset katsoivat hämmästyneenä.
Orkesteri katsoi hämmästyneenä - mitä tuo Eija tuossa sanoi.
Monet ihmiset itki siellä ihan häpeilemättä.
Jotkut ovat hengellisissä tilaisuuksissa kertoneet, -
että eivät ikinä unohda sitä juhannusta.
Oltiin Salemissa Eikan kanssa kasteella. Eikka oli tullut uskoon.
Lähdimme Markku ja Sirpa Vuorisen kanssa evankelioimistyöhön.
Vuodesta -76 olen ollut mukana.
Miten media otti vastaan uskoontulon? - Se oli jännä.
Mulla oli paljon ystäviä ja tuttuja toimittajien joukossa.
Ne tiesi, että en tekisi jotain näin halpaa mainostemppua.
Monenlaisia arveluja sai kuulla - mitähän tää nyt on.
Mutta jossakin vaiheessa kuulin, -
että sitten kun ylivainiolainen herätys alkoi...
Olin tullut sitä ennen uskoon jo.
Meidänkin kokouksissa tuli ihmisiä uskoon.
Markku saarnasi, minä lauloin ja Sirpa säesti.
Jollakin tavalla toimittajatkin, jotka olisivat tulleet tekemään -
esim. Niilosta jotain negatiivista juttua, -
mutta Niilon persoona otti nämä ihmiset pauloihinsa, -
kun hän sanoi 'mitäs tämä karitsa täällä'.
Lähes poikkeuksetta he kirjoittivat myönteisesti.
Kuulin eräältä toimittajalta, että he olivat keskustelleet, -
että mitä tapahtuisi, jos he kaikki tulisivat uskoon.
Se oli aikamoista. Mun mielestäni...
Olin herätyksessä mukana Niilon kanssa kokouksissa, -
niin Suomessa, Afrikassa ja Oslossa, monissa paikoissa.
Se kosketti kaikkia kansan kerroksia.
Se kosketti luterilaisia hyvin suuresti, -
koska piispa Sariola hyväksyi Niilon toiminnan, -
ja näin luterilainen papisto uskalsi tulla näihin kokouksiin.
Jotkut täyttyi Pyhällä Hengellä.
Sitten heillä alkoi omaa solutoimintaa kirkon piirissä.
Sitten teille tuli uusi elämänvaihe - Florida.
Florida tuli 90-luvun laman jälkeen. - Niin. Teillä oli myös vaikeata.
Meillä oli silloin paljon surua ja murhetta.
Mulla oli kuollut veli, 3 kk sen jälkeen äiti ja 10 kk sen jälkeen isä.
Sitten me menetettiin koti, joka on naiselle tärkeä paikka.
Eikka lähti Dominikaaniseen Tasa- valtaan rakentamaan uutta yritystä.
Eikka oli noin vuoden Dominikaanisessa Tasavallassa.
Mä olin hieman vähemmän aikaa.
Sitten sain kutsun Floridan talvipäiville.
Kun jäin Floridaan, niin Eikalle tarjottiin samalla sieltä töitä -
saksalaisen lentoyhtiön palveluksessa.
Lähdin siinä vaiheessa Kanadaan kiertueelle.
Kesäisin kävin aina Suomessa.
Kymmenisen vuotta meni Floridassa. - Justiin.
Aika moista pyöritystä. Olen joskus miettinyt, -
jos kaikki kertoisi, mitä vaiheita on mennyt läpi, -
niin moni ajattelisi, että tuolla on liian vilkas mielikuvitus. Ei ole totta.
Jos olet Dominikaanisessa Tasavallassa lentoyhtiötoiminnassa -
niin sä olet kuitenkin gringo, eli ulkomaalainen.
Siinä saa olla tosi varovainen, monenlaista tapahtuu.
Kiitos Jumalalle, me selvittiin. - Ihan totta.
Mukanamme oli nuorin lapsistamme, joka oli lähtiessämme alle 10-vuotias.
Niina jäi Floridaan ja pääsi ylioppilaaksi siellä.
Pia oli ollut jo lentokoulussa siinä vaiheessa.
Pasi opiskeli täällä korkeakoulussa.
Käytät nimikettä laulaja- evankelista. - Joo.
Onko tämä se, mihin sinut on kutsuttu? - Kyllä se on.
Eija Merilä ei enää sen jälkeen mennyt esiintymään, -
vaan siinä oli syvempi tarkoitus.
Ei pidä lähteä evankelistaksi, jollei Jumala kutsu.
Siellä sanotaan, että Hän antoi... luetellaan nämä virat.
Hän antoi toiset opettajiksi ja toiset evankelistoiksi...
Eli Hän on se, joka kutsuu meidät johonkin tehtävään.
Hän myös antaa siihen välineet. Jumalan Sana on tietenkin numero 1.
Onneksi mulla oli ja on halu tutkia Raamattua -
se ei ole koskaan hävinnyt.
Mulla on valtava tarve tutkia Jumalan Sanaa.
Sun ulkoinen olemus on vähintään 10 vuotta nuorempi. - Kiitos.
Periaatteessa olisit eläkeikäinen, mutta et miellä itseäsi eläkeläiseksi.
En miellä, mutta tietysti ikä tuo siinä mielessä asioita, -
ettei jaksa enää yhtä paljon mennä, -
koska olen koko ikäni tottunut tekemään paljon työtä.
Olen evankeliumin asialla myöskin mennyt tosi paljon ja kaukaa.
On menty Australiaan, Afrikkaan, Thaimaaseen.
On menty kuutta eri maanosaa - kaikkea.
Eli tottunut tekemään hirveän paljon.
Mutta nyt huomaa, että ikä tekee tehtävänsä.
Evankelistana sä paljon laulat, mutta myös puhut, -
niin onko joku teema, mistä mieluiten puhut?
Jokaisessa tilaisuudessa täytyy se asia tulla selväksi, -
että kuinka ihminen voi pelastua. Siitä pidän kiinni.
Muuten mulla ei ole mitään.
Menen paljon tilannetajun mukaan. - Teemat vaihtelee sen mukaan.
Herätyskokous on herätyskokous.
Olen joutunut pitämään raamattutuntejakin -
esim. Kanadan konferenssissa.
Olihan se jännää, kun siellä oli kuulijoissa teologian tohtoreita, -
niin meikäläinen pitää raamattutuntia.
Näin huumorintajuinen meidän Herra on.
Laulaja-evankelista Eija Merilä, mikä on sinun lempilaulusi?
Olen aina tykännyt laulaa voimakkaita, ylistäviä lauluja, -
joista tulee niin selkeä sanoma, ettei kenellekään jää epäselväksi.
Se laulu voi olla sinänsä saarna.
Konsta Jylhän laulut ovat kuvio erikseen.
Ne ovat lauluja, joita en ole koskaan kyllästynyt laulamaan, -
vaikka siitä on kauan. -78, -79.
1979 tuli kultalevy. Sit -80 tuli. - Taitaa olla täällä seinällä.
Joo. Silloin oli 30 tuhatta kultalevyn rajana, -
50 tuhatta oli timanttilevyn raja.
Tätä lastenkasettia myytiin 25 tuhatta.
Konsta Jylhän laulut on, ainakin Seppo J. Järvisen mukaan, -
niiden myyntiluvut on jossain 100 tuhannessa.
Nykyään sitä ei saa enää mistään.
Sitä vieläkin monet kysyy.
Olen antanut pois ne, mitä mulla on ollut. Muutaman olen säästänyt.
Ihanaa, että sulla vielä keikkakalenterissa on merkintöjä.
Olen sitäkin mieltä, että nyt pitää antaa nuoremmillekin tilaa.
Jo tässä herätysliikkeessä, -
ja yleensä Suomen Siionissa on tavattoman lahjakkaita ihmisiä.
Nuoria laulajia ja muusikoita, jotka ovat myös opiskelleet.
Vaikka nuoria laulajia hengellisellä kentällä tulee, -
niin sulla on varmasti oma kuulijakuntasi, ns. faniporukka.
Sä laulat sen ajan lauluja, jotka menee monen meidän ikäisen -
sydämeen syvälle, ja ovat niitä rakkaimpia lauluja.
Siinä mielessä toivon, ettet anna liikaa tilaa näille nuorille.
Niin kauan kun kutsuja riittää, ja on mahdollisuuksia mennä, -
ja terveyttä on, niin toki.
Toki haluan tätä kutsumustehtävää tehdä.
Kiitos, että ollaan saatu viettää tämä juttuhetki kanssasi.
Kiitos kuulija, että olit mukana.
Sinullakin on varmaan omat lempilaulusi. Pidä niistä kiinni.
Tavataan taas Kulmakivellä.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist