Tervetuloa mukaan Kulmakivi-ohjelmaamme.
Tänään meillä on vieraana Anis Murtomäki. Tervetuloa. - Kiitos.
Meillä on teemana sellaiset aiheet, kuten -
miten Jumala voi kääntää onnettomuuden palvelemaan -
omaa tahtoaan, ja parhain päin. - Totta.
Mites tämä päivä on sujunut? Mitä olet tehnyt?
Olen tulossa siskon perhekodilta Multialta.
Siellä kehitysvammaisia aikuisia asuu samassa perheessä -
mun siskon, siskon miehen ja heidän kahden poikansa kanssa.
Siellä touhuan kaikenlaista, mitä nyt voi kuvitella -
kuuden kehitysvammaisen ja vilkkaan perheen kanssa tapahtuvan.
No, varmasti. Missä asut?
Asun täällä Keuruulla Karhunkylällä, jossa on karhuja.
Ei se nimi ole turhaan tullut.
Keskellä korpea, niin kuin ystäväni sanovat, omakotitalossa.
Ystäväni ihmettelevät, miten voin asua täällä, mut mä tykkään.
Sulla on tulossa mukavia juttuja tulevaisuudessa.
Kerroit, että valmistujaisjuhla on tulossa keväällä. Mihin valmistut?
En olisi ikinä uskonut.
16-vuotiaana olin varma, että en ikinä opiskele yliopistossa.
En mennyt lukioon, koska sitä ei tarvita muuhun kuin ylipisto-opintoihin.
Niinpä opiskelin suurtalouskokiksi, myöhemmin hitsariksi.
Sitten olen opiskellut pastoriksi. Vii- meiseksi teologian maisteri -opinnot.
Nyt on sitten lopputyöt tehty?
Kyllä. Gradu on purkista ulos tullut, arvioitu ja läpi mennyt.
Mikä oli aiheena?
Tutkin helluntaiseurakuntien nuoriso- pastoreiden työssäjaksamista.
Ja myös sitä, miten he ovat päätyneet siihen työhön.
Kiinnosti, millaiset tiet on ihmisellä, jotka alkaa tehdä tätä työtä.
Tästä voidaan päätellä, että olet tullut joskus uskoon.
Kyllä näin on. - Miten se tapahtui?
Olin 21-vuotiaana Joutsassa.
Tein Joutsassa nuorisotyötä. Mulla oli sellainen nuorten porukka, -
kivoja, aivan ihania.
Sitten oli muutama, joiden kanssa ei tullut niin hyvin juttuun.
He olivat saatanan palvojia.
Monien mutkien kautta kirkon nuorisotyöntekijä, -
jonka kanssa tehtiin yhteistyötä, auttoi mua heidän kanssaan.
Pyysin siis apua.
Tämä ystävä pyysi kyläilee.
Hän teki ensin selväksi, että ymmärräthän, -
että saatana on persoonallinen paha.
Siis oikeasti olemassa oleva.
En ymmärtänyt sitä, mitä se käytännössä tarkoittaa.
Tämän takia mun ystävä kysyi, että millä puolella mä nyt olen.
Että uskonko Jumalaan. Uskonko, että Jumala on luonut maailman.
Siis kristinuskon peruskysymykset:
Jeesus kuoli ristillä, haudattiin ja nousi ylös. Uskonko mä sen.
Kaikkiin vastasin 'kyllä'.
Ystäväni kysyi, että onko sulla henkilökohtainen suhde Jeesukseen.
Kukaan ei ollut kysynyt tätä multa aiemmin.
En ollut kohdannut sellaista tilannetta. En tiennyt, mitä sanoa.
Olin silleen, että mitä sä tarkoitat?
Ystäväni kertoi, että niin kun nyt tässä jutellaan, -
niin se on henkilökohtainen suhde, me voidaan kommunikoida.
Näyttää siltä, että sä kuuntelet. Näin se ystäväni sitä avasi.
Mä ajattelin, että 'Ei mulla oo, ei kerta kaikkiaan.' Jäin sitä miettimään.
Samaan aikaan en oikein saanut nukuttua. Näin painajaisia.
Kun kerroin ystävälleni, niin hän kysyi, että haluanko niistä eroon?
Mielellään, mitenkähän se tapahtuu?
Näin ilmeestä, että sillä oli hyvä vinkki.
Ystäväni sanoi, että kun heräät pelottavista painajaisesta, -
sano ääneen: Jeesuksen Kristuksen nimessä ja veressä, jätä mut rauhaan.
Mua huvitti. Sehän kuulostaa runon pätkältä.
Ihan kuin runosta otettu. "Ihanko tosi?"
Tarviin sitä hetken päästä.
Seuraavana yönä näin unen. Siellä oli ne saatanan palvojat.
Mulle kerrottiin, että he ovat varmasti kokoontumis-paikalla järven rannalla.
Löysin lopulta ne.
Se, mitä ne teki kokoontumis- paikalla, ei ollut hyvää.
Jotenkin unessa aistin sen, että tämä ei ole nyt hyvää.
Sitten pyysin niitä nuoria 'Hei, tulkaa tänne.'
Siinä unessa ne totteli. Anis pyysi, no mehän mennään.
Oho, ne totteli. Nyt ne tulee.
Ne niiden demonit, tiedätkö. Näin, että ne tulee takana.
"Nyt ei ole hyvä juttu. Mitä mä teen."
Samalla siihen tulee sellaiset isot hohtavat ovenkarmit, -
siis keskelle luontoa. Ja ovi, mikä on auki.
Joo, tää ovi on se juttu. 'Tulkaa tälle puolelle.' Ja ne tuli.
Vedin oven kiinni demonien perässä. Huh, me ollaan nyt turvassa.
Hetken kerkesin ajatella, niin se ovi alkoi hajoamaan siinä silmien edessä.
Sitten muistin, mitä mun ystävä oli sanonut. Sanoin ääneen:
Jeesuksen Kristuksen nimessä ja veressä jättäkää meidät rauhaan.
En ollut ennen kokenut sellaista. Tiedätkö, Jumalan rauha vain tuli.
Se rauha sana, ei sano tässä hetkessä mitään, -
mutta kun sen elää ja kokee, se on ihan mieletön kokemus.
Vaan laskeutui siihen uneen, tuli tosi hyvä olla.
En muista loppua, mutta kun aamulla heräsin, -
niin se hyvä olo seurasi, menin minne tahansa.
Sama rauha oli sun sydämessä? - Niin.
Rippikoulun jälkeen mä melkein tulin uskoon.
Varoin, että en lue Raamattua ainakaan.
Ettei vaan tulisi lipsahdusta, että uskoon tulisin.
Se ei sopinut suunnitelmiini. Nautin ihan tavallisen nuoren elämästä.
Käytin alkoholia pari kertaa viikossa.
Monen muun elämään verrattuna käytin sitä aika paljon.
Se oli mulle liian tärkeä asia.
Se hallitsi mun elämää, vaikka tein työtä myös.
Etsin Raamattua, ja lopulta löysin mun siskon Rippiraamatun.
Kun halusin lukea Jeesuksesta, niin en tiennyt, mistä kohtaa luen.
En yhtään muistanut enää.
Halusin tietää, kuka se Jeesus on.
Onneksi kun avasin sen, niin alussa oli Raamatun lukuohje.
Siinä luki, että jos haluat tietää Pyhästä Hengestä, Isästä, -
Jeesuksesta, niin mene Johanneksen evankeliumiin. No missäs se on?
Onneksi sisällysluettelosta löytyi vihdoin. Sitten menin sinne.
Menin illalla töihin, joten oli aamusella aikaa.
Aloin lukee tätä. Täällä oli mm. kohta:
"Todellinen valo, joka valaisee jokai- sen ihmisen, oli tulossa maailmaan."
En muistanut, että täällä on tällaisia.
Sillä joka uskoon Poikaan on ikuinen elämä mutta joka ei tottele poikaa, -
se ei pääse näkemään elämää, vaan Jumalan viha pysyy hänen yllään.
Jeesus sanoi: Minä olen elämän leipä.
Joka tulee luokseni, ei ole koskaan nälissään.
Viimeinen, mihin pysähdyin...
Jotka tuntevat Raamatun, tietävät jo mihin pysähdyin.
Tässä lukee: Minä olen ovi. Se joka tulee sisään kauttani, pelastuu.
Hän voi vapaasti tulla ja mennä, ja hän löytää laitumen.
Jeesus tiesi tarkalleen, miten mua pitää kutsua ja käsitellä, -
että ymmärrän ottaa Jeesuksen vastaan.
Näin sen unen, ja se oli mulle täyttä totta, että Jeesus on ovi.
Ymmärsin sen, että Jeesus ilmestyi unessa ovena, -
ja konkreettisesti rauhana, joka oli mulla, -
jota Jeesus ei ottanut multa pois, vaikka en ollut vielä Hänen oma.
Yksin keittiön pöydän ääressä, laitoin kädet ristiin, Raamatun pöydälle.
En tiennyt miten Jeesusta rukoillaan. Kukaan ei ollut vielä opettanut.
Mutta Jumalaa olin rukoillut joka ilta.
Varmaan pitää sanoa Jeesuksen nimi.
"Hei Jeesus, ei ole ennen juteltu, mutta olen Anis. Taidat tietää minut.
Ymmärrän jotenkin, että Sä kutsut mua.
Ilmeisesti haluat mun elämän omaksi. Ystäväni kertoi, -
että saan synnit anteeksi, koska olet kuollut ristillä.
Sä elät ja haluat henkilökohtaisen suhteen muhun.
En oikein ymmärrä miksi, mutta ilmiselvästi haluut.
Jeesus, Sä näet, että olen elänyt elämääni vähän huonosti.
En oikeesti haluasi tätä elämää enää elää, -
mutta kun annan elämäni Sulle, niin tämä on Jeesus sun sitten.
Ja nyt mä pääsen Taivaaseen. Aamen."
Lyhykäisyydessään näin. - Aika raju ja raikas.
Kuvailin kyllä mun elämää vähän rajummin Jeesukselle, -
mutta ei tässä kehtaa sitä sanoa. En kertonut kellekään, että rukoilin.
Keskiviikkoaamuna tulin uskoon.
Joutsassa perjantai-iltana mun ystävät pyysivät mua baariin, kuten ennenkin.
Ajattelin, että jännä olotila.
Sanoin, että mennään vaan, mutta mä lähden ajamaan autoa.
Ei se ollut ihan ennenkuulumatonta, olin ennenkin tehnyt niin.
Kun tein seuraavana päivänä ja viikonloppuna myös niin, -
sitten uskalsin kertoa, että olen tullut uskoon.
En halua juoda enää alkoholia. Mun ei enää tarvii.
Se oli luontainen muutos - kenenkään ei tarvinnut sitä sanoa.
Ei vaan Jeesus vapautti mut.
En edes tiennyt, että Jeesus voi vapauttaa. Ei ollut mitään käsitystä.
Mun ystävä ei tiennyt, että tää menee näin nopeeta.
Hän ei ehtinyt kaikesta opastaa.
Kunnioitan Jeesuksen tekoa siinä, että Hän vapautti mut.
En ole kertaakaan sen jälkeen juonut alkoholia.
Se oli siitä poikki. - Todella. - Mitä sen jälkeen tapahtui?
Tää ystävä opetuslapseutti mut.
Näin jälkeenpäin voin sanoa tämän, koska en sitä silloin tiennyt.
Hän opetti lukemaan Raamattua, rukoilemaan, -
ja opetti olemaan Joutsan luterilaisen seurakunnan yhteydessä.
Pääsin ohjaamaan ja kouluttamaan isosia. Pääsin leireille mukaan.
Tein silloin Joutsan seurakunnassa vapaaehtoistyötä tosi paljon.
Missä vaiheessa tämä hitsarikoulutus tuli sitten?
Tein 5 vuotta nuorena uskovana yhden ystävän kanssa -
evankelistana Keuruun Haapamäellä töitä.
Mutta en ollut palkattuna mihinkään seurakuntaan.
Tuntui, että nyt voin mennä ja opiskella itselleni ammatin.
Se oli se hitsarin ammatti. Sehän oli kivaa.
Oli tosi hauskaa hitsata, ja tehdä kaikkee itse; -
Grillejä ja savustuspönttöjä. - Oliko kurssilla muita tyttöjä?
Meitä oli 14. Naisia oli 9. - Ihan totta? Yllättävää.
Meillä oli tosi hyvä ryhmähenki siellä. - Jaaha. Jaa.
Naiset soveltuu hyvin, koska naiset on tunnollisia.
Näin yks hitsariopettaja kertoi. - Siinä tarvitaan tarkkuutta.
Me otettiin viesti vastaan, tottakai me ollaan hyviä tässä.
Sijoituitko työelämään sen jälkeen?
Rukoilin vakituista työpaikkaa. Sain sen Virroilta.
Kiva työpaikka. Olin ainoa nainen hallissa töissä.
Mua kohdeltiin hyvin. Oli hienoja työkavereita.
Mua opastettiin hyvin, koska olin aloittelija töissä.
Se meni hyvin siihen asti kunnes. - Mitä tapahtui?
Eräänä aamuna rautatanko ei päät- tänyt tehdä yhteistyötä mun kanssa.
Se rautatanko tuli mun jalan päälle, eli tuli työtapaturma.
Kuinka painava se tanko oli?
Sen verran painava, että se katto- nosturilla nostettiin pöydälle.
Se oli oma moka. Se pyörähti jalan päälle.
Siitä sitten lääkäriin hakemaan sairaslomaa.
Jalka kuvattiin. Jalassa ei murtunut mitään.
2 kuukauden jälkeen lääkäri sanoi, ettei tiedä mikä jalassa on, -
mutta että vamma on pysyvä. Ei osannut kuitenkaan kertoa mikä.
Hän sanoi, että mieti sun tulevaisuutta. Jalka ei tule ennalleen.
Hyvähän tulevaisuutta oli miettiä. Olin tottunut siihen, että rukoilen.
Sitten olin melko varma siitä, mitä tulen taas isona tekemään.
Kun sitten sain diagnoosin Tampereella.
Kipuhermo-oireyhtymiin erikoistunut lääkäri, neurologi, -
joka osasi diagnosoida, sanoi, että se on krooninen hermovaurio.
Hän sanoi, että näytät olevan kokki ja hitsari.
Ymmärräthän, ettet voi enää näitä ammatteja tehdä.
Tällä jalalla ei tehdä enää kokoaikaista seisomatyötä enää.
Tuumasin, että Keuruun Iso Kirja -opistossa voisin lukea pastoriksi, -
helluntaiseurakunnan pastoriksi. Mua kovasti kiinnostaisi sellainen.
No sehän kuulostaa mielenkiintoiselta, kerropa lisää.
Kerroin, että 3 vuodessa valmistuisi. Asun Keuruulla.
Olen ollut uskossa pitkään, tykkäisin olla ihmisten kanssa.
Tiedätkö, lääkäri kirjoitti tämän sinne.
Sitten ne paperit meni vakuutusyhtiölle.
Lopulta sitä kautta sain opiskella 3 vuotta niin, -
että mut uudelleen koulutettiin pastoriksi.
Nuorisopastorinako sä olit? - Joo, Kälviällä Keski-Pohjanmaalla.
En tuntenut ketään sieltä, ei ollut mitään kontakteja sinne.
Montako vuotta olit siellä? - 5 vuotta. - Se on jo pitkä aika.
Sen jälkeen lähdit uudelleen Isoon Kirjaan?
Lähdin jo silloin, kun mulla oli viimeinen vuosi menossa.
Silloin aloitin jo Isossa Kirjassa maisteriopinnot.
Sehän oli valtavan mielenkiintoista.
Tajusin, että nyt olen yliopisto- opintoja opiskelemassa maisteriksi.
Tässähän mennään yliopisto- maailmassa, vaikka ei pitänyt.
Mitäs sulla on nyt unelmissa ja toiveissa. Mitä on näköpiirissä?
Haen nyt töitä. Samalla, kun haen töitä, niin teen töitä.
Seurakunnassa voi tehdä myös vapaaehtoistyötä.
Mitäs kaikkea sä teet siellä?
Keuruulla olen johtoryhmän jäsen. Vastaan evankeliointityöstä.
Se on tosi kivaa.
Mulla on kiva tiimi, jonka kanssa järjestetään tapahtumia.
Sen lisäksi on puhujavastuita välillä.
Olen rukouskokouksissa opettamassa ja juontamassa, puhumassa nuorille.
Puhumassa nuorille myös Jämsän helluntaiseurakunnassa.
Mäntässä on maahanmuuttajatyötä.
Mentorina Ison Kirjan opiskelijoille.
On kivaa itse päästä tekemään sitä töitä.
Opastaa myös, koska mulla on jo sitä työkokemusta, niin sen kautta.
En tiedä, teenkö työtä Suomessa vai ulkomailla. En ole sitä poissulkenut.
Olet antanut Jumalalle kaikki valtuudet. - Kyllä.
Kun mulla on nyt ollut aikaa, niin olen käynyt parissa aktiossa.
Turkissa team lead -aktiossa.
Montenegrossa Keuruun helluntaiseurakunnan kanssa.
Ja muslimien evankeliointia - eli maahanmuuttajatyötä, -
mikä on tosi tärkeää, tehdään sitä Suomessa tai ulkomailla.
Kiitos Anis Murtomäki, että tulit ohjelmaan mukaan.
Saatiin tässä vähän kertoa sun elämän matkan vaiheita katsojille.
Toivotan sulle siunausta eteenpäinkin.
Ja oikein vahvaa johdatusta ja luottamusta siihen, -
että Jumalan kädessä varmasti olet. - Katotaan, minne tästä mennään.
On rohkaisevaa kuulla, miten Jumala itse kunkin elämää johdattaa.
Ei aina niin helppojenkaan kautta. Lopputulos on kuitenkin hyvä. - Kiitos.
Kiitos, että olit mukana Kulmakivellä.
Tulehan taas seuraamme jatkossakin. Hei.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist