Kohtaamme tänään erityisen senioripariskunnan Jyväskylästä.
Haastateltavamme ovat yli 80-vuotiaita täystyöllistettyjä.
He ovat Jumalan antamissa tehtävissä edelleen.
Tervetuloa Kulmakivi-ohjelmaan Airi ja Aulis Rusi. - Kiitos.
Merkkipäivänä saadaan usein erilaisia lahjoja.
Tekin varmaan olette vuosien varrella saanut monenlaisia.
Mitä paketeista parhain eli Jeesus teille merkitsee?
Oon saanut syntini anteeksi, ja on parantanut monista sairauksista.
Sellainen kiitosaihe vielä kuuluu tähän, -
että Venäjällä 19 vuotta saimme kulkea joka kuukausi -
pitämässä hengellisiä kokouksia. Siellä tuli uskoon ihmisiä paljon.
Mitäs Aulikselle?
Elämän suurin lahja on Jeesus Kristus.
Ja sen ohessa muita lahjoja.
Pidän hyvin tärkeänä sitä, -
että vaikka en ole mikään lahjakkuus, -
vaan tavallinen tallaaja, -
niin Jumala on antanut sen armon, -
että olen saanut johdattaa ihmisiä Jeesuksen luokse.
Minkä ikäisenä te itse olette liittyneet Jeesuksen seuraan, -
ja mitä Hänen kohtaamisessaan tapahtui aikoinaan?
Kun äiti ja isä tulivat uskoon, olin 13 vuotias.
Heti heidän tultua uskoon, näin heissä valtavan ilon ja rauhan.
He olivat käyneet jo 3 viikkoa kokouksissa sunnuntaisin.
Jäin tuolloin kotiin hoitamaan pikkusiskojani.
Neljäntenä sunnuntaina sanoin isälle ja äidille, -
että enkö saa sisareni kanssa käydä katsomassa, missä te käytte.
Mekin haluttaisiin kuulla.
He jäivät kotiin hoitamaan lapsia, ja me lähdettiin rukoushuoneelle.
Sinä iltana annoimme elämämme Jeesukselle.
Kumpikin teistä? - Ei vaan sisareni ja minä.
Hän oli 11 ja minä olin 13. Siitä asti olen saanut olla Herran tiellä.
Mites Auliksella?
Tulin 13-vuotiaana uskoon Turussa.
Isäni ja äitini ovat tulleet uskoon jo 20-luvulla.
Sisimmässäni kaipasin yhteyttä Jeesuksen kanssa.
Mulla ei ollut mitään kuoleman pelkoa, -
eikä hirveätä synnintuntoakaan.
Mutta kaipasin löytää Jeesuksen, -
ja että saisin kerran olla taivaassa yhdessä Jeesuksen kanssa.
Herra otti armossaan nuoren 13-vuotiaan pojan vastaan.
Miten pitkään olette olleet avioliitossa?
Vuonna 1951 oli meidän hääjuhla toukokuussa, -
ja siitä tulee varmaankin...
66 vuotta toukokuussa.
Sanokaa vielä, mikä on pitkän avioliittonne salaisuus?
Olen kirjoittanut itselleni muistiin, -
että rakkaus ja toisen kunnioittaminen. - Joo.
Silloin kestää.
Emme ole ainoastaan aviopuolisoja, vaan myös työtovereita.
Molemmilla on näky Jumalan Valtakunnan työstä, -
ja on haluttu siihen elämämme panostaa.
Mihin asioihin koette -
erityistä kutsumusta elämässä?
Isä osti mulle kitaran. Opin soittamaan jo samalla viikolla.
Ensimmäiset laulut sain jo säestää.
Kokkolassa ei ollut kuoronjohtajaa siihen aikaan.
Sitten ennätin käydä kasteella, -
ja 14-vuotiaana minut laitettiin kuoronjohtajaksi.
Sitä työtä on riittänyt.
Olen ollut nyt 13 vuotta Jyväskylän Päiväpiirin kuoronjohtajana.
Nää on nyt viimeiset.
Sitten nämä paikat, mitkä meillä on.
Niitä on 70 eri osastoa, -
42 taloa, ja ne on joka kuukausi.
Joka kuukausi te käytte 70 eri pisteessä -
pitämässä hartauksia ja laulutilaisuuksia.
Se on aika valtava. - Se on täystyöllisyys ihan.
Aulis on sitten puhujana ollut näissä tilanteissa.
Miten koet ne tilanteet? - Koen sen sillä tavalla, -
että se on suuri armo käydä laulamassa vanhoille ihmisille.
Sillä on sekä sosiaalinen että hengellinen merkitys.
Vanhat ihmiset usein kokee yksinäisyyttä.
Kun heille lauletaan tuttuja hengellisiä lauluja yhdessä, niin niitä virkistää.
Hengellisissä lauluissa on se hengellinen sanoma, -
jossa Jumala sitten puhuttelee ihmisiä.
Mikä on ollut ihmeellisimpiä kokemuksianne elämän varrella?
Oli hoitaja, ja hän kertoi -
sitten, kun hänen siskonsa mies oli kuollut tapaturmaisesti, -
ja hän oli hyvin murheellinen.
Tavallisesti olemme puoli tuntia osastolla, mutta nyt menikin tunti.
Sanoin, että minusta tuntuu, että mun pitää laulaa yksi laulu.
"Vieläkö jaksatte kuulla?"
Ympärillä istui paljon mummoja ja pappoja, sekä 3 hoitajaa.
"Laula", sanoi joku hoitajista. Aloin laulamaan.
Hoitaja, joka oli kertonut sukulai- sestaan, alkoi itkemään valtavasti.
Kun olin laulun lopettanut, -
niin hän sanoi, että kun hän kuuli tämän laulun hautajaisissa, -
hän kehotti lapsiaan opettelemaan sen laulun,
koska hän haluaa kuulla sen uudestaan.
Kun aloin laulamaan, niin se oli juuri se laulu. - Vai niin.
Mulle siis annettiin se tietoisuus, että mun pitää laulaa se laulu, -
vaikka kello oli jo mennyt yli.
Kaikki väki oli ihan haltijoissaan.
Jumala tulee meidän omien mukana - koko ajan siinä.
Täällä tuntee sitten sen, mitä pitää tehdä.
Mitkä ovat Auliksen ihmeellisimmät kokemukset?
Aika ei riitä, jos kerron Jumalan hyvyyttä.
Eräs asia taloudellisesta elämästä:
Vein autoni ammattikoulun korjaamolle, -
ja sitten maksuvaiheessa multa puuttuikin 100 vanhaa markkaa.
Olin luvannut, että tulen huomenna kello 12 mennessä maksamaan.
Rukoilin Jumalaa ja odotin vastausta.
Oli varmuus siitä, että Jumala kuulee rukoukset.
Seuraavana päivänä kello tuli 11. Rahaa ei ollut tullut.
Eräs uskovainen tuttu tuli meille ja sanoi, -
että hän ei tiedä, mistä se johtuu, -
kun Jumala sanoi hänelle, että vie Rusille 100 markkaa.
Sanoin: "Minä tiedän."
"Olen luvannut maksaa autokorjaamoon sen."
Kello 12 kävin autokorjaamolla maksamassa laskuni.
Asia tuli valmiiksi.
Jumalan uskollisuutta olen saanut kokea.
Omista puutteistani huolimatta Jumala on hyvä ja armollinen.
Ja kärsivällinen on ollut minua kohtaan.
Miten te yleensä koette Jumalan kehotuksen?
Tuleeko se äänenä jostakin, tunteena sisimmässä, -
vai miten Jumala kehottaa tekemään jotakin?
Minulle tulee sisäinen tunne. Sitten pitää toimia heti.
Että heti pitää totella. - Niin. Muuten sitten on turhaa.
Jumala ehkä lähettää toisen asialle, jos ei itse tottele.
Olen oppinut - niin kuin näiden laulujen kanssakin -
Monta kertaa saan jonkun laulun, -
joka pitää laulaa, vaikkei se kuulu ohjelmaan sinä päivänä
Sitten huomaa, että sillä oli tarkoitus.
Jumala haluaa pitää niin herkällä tunteella koko ajan, -
että voi kuunnella Hänen ääntään. Laulaessa voi kuulla, -
mitä Jumalalla on lauluissa sanottavana.
Mites Aulis kokee?
Koen sen joskus sisäisenä tunteena, joskus Jumala puhuu yöllä unessa.
Joskus yöllä unissa saarnaan, -
ja se saarnan pääasia - tiedän sitten, kun se -
se on niinku jo jäsennelty siinä.
Tiedän, että seuraava kertana, kun astun -
sunnuntaina puhujapaikalle, minun täytyy siitä asiasta.
Mulla on sitten selvä se, mistä minä puhun.
Voi että. Ihanaa, kun on tuollainen apu ylhäältä.
Kerran olin puhumassa -
oli ihan outoja ihmisiä -
niin yhtäkkiä tunsin puheen aikana, -
että minun pitää sanoa: "Että vaikka olis murhan tehnyt, -"
"niin Jeesuksen veressä sinä koet täyden anteeksiantamuksen."
Kokouksen jälkeen menin puhuttelemaan ihmisiä.
Suurin osa ihmisistä oli jo lähtenyt pois.
Siellä oli yks mies. Kysyin, onko hän uskossa.
Kyllä hän on, että tämän kokouksen aikana hän tuli uskoon.
Ja sanoi, että hän on tehnyt murhan. Hän on murhannut miehen.
Ja hän on lain edessä sovittanut sen rikoksen, -
mutta se ei ole lähtenyt pois omalta tunnolta.
Mutta kun sinä sanoit, että saa anteeksi, vaikka olis murhannut, -
niin hän koki anteeksiantamuksen. - Voi että.
Valtava. Piste sille asialla tuli sitten taivaasta.
Jumalahan rakastaa ihmisiä.
Hän tahtoo johdattaa kaikki anteek- siantamukseen. Se on Jumalan tahto.
Palosen Uuno asui Muuramessa.
Me kävimme joka torstai häntä katsomassa noin kello 14:00.
Sillä viikolla Aulis yhtäkkiä sanoi mulle kello 10:00, -
että lähetään Paloselle.
Sanoin, että se on vasta iltapäivällä. - Ei, kun nyt heti.
Kun me mennään sinne, niin siellä oli sairaanhoitaja.
Uuno oli kaatunut hänen syliinsä, -
ja Uuno oli viety ambulanssilla sairaalaan Muuramessa.
Sitten Uunon vaimo oli halvaantunut, eikä päässyt sängystä.
Sairaanhoitaja ei voinut lähteä pois.
Uunon vaimo Irja oli sanonut hoitajalle:
"Mä annan sulle numeron, soita siihen. Sieltä kyllä tulee apu."
Just kun hän on ottamassa sitä kansiota, ja rupee lukemaan, -
niin olen jo oven takana soittamassa ovikelloa.
3 tuntia odotimme, että ambulanssi vei myöskin Irjan sairaalaan.
Mutta muuten me oltais menty vasta iltapäivällä, kuten ennenkin.
Jumala sanoikin hänelle, että nyt heti.
Mikä on teidän hartain toiveenne tällä hetkellä?
Sais vielä olla muutaman vuoden Herran käytössä, niin se olisi parasta.
Tuo varmaan toteutetaan. Entäs Auliksella?
Mulla on sama toivo. Jumala on kuljettanut.
Olen saanut olla Jumalan armosta yli 71 vuotta uskossa.
Nyt tiedän, että pian pääsen Taivaskotiin.
Loppumatkalla ollaan. Armo kantaa perille saakka.
Onko joku Raamatun paikka, joku Raamatun kohta, -
joka olis vuosia kulkenut mukana?
Kohta, joka on antanut teille paljon?
Luenko mä tästä näin sen? - Joo.
"Jolla on korva, se kuulkoon, mitä Henki seurakunnille sanoo.
Sille, joka voittaa, minä annan salattua mannaa
ja annan hänelle valkoisen kiven
ja siihen kiveen kirjoitetun uuden nimen,
jota ei tiedä kukaan muu kuin sen saaja."
40 vuotta sitten, kun meidän tytär kuoli, -
Aulis näki siinä suuressa surussa uninäyn.
Aulis oli ollut aiemmin tyttäremme Helenan kanssa Israelissa.
Olimme juuri tulleet Israelista.
Me nähtiin Helena maanantaina siellä, missä hän asui.
Sanoin hänelle, että meillä on sulle lahjoja Israelista, -
mutta saat sitten perjantaina, kun tulet kotiin. Hän kuoli torstaina.
Niin sitten Aulis näki sen - sä itse osaat sen paremmin sanoa.
Näin näyn, että me oltiin Helenan kanssa Israelissa.
Helenan kädessä oli semmoinen kallisarvoinen valkoinen kivi.
Kysyin Helenalta, että saatko sinä viedä tuon kiven pois täältä.
Rajan yli.
Kun se on niin arvokas.
Helena sanoi, että kyllä minä tämän saan.
Jeesus on sen syvältä kaivanut ja antanut sen minulle.
Sitten hän lähti tämä hohtava kivi kädessään -
valkopukuisena nousi ylös sinne Jumalan luokse.
Olin aikaisemmin ajatellut, että oliko Helena valmis lähtemään.
Se lohdutti minua.
Jeesus oli kaivanut Helenalle kiven. Se oli kallis.
Ja sitä ei otettu häneltä pois. - Joo.
Tää Raamatun kohta on teille molemmille puhutteleva. - On.
Minulla Raamatun kohtia on sillä tavalla, -
että elämän eri tilanteissa tietyt Raamatun kohdat tulevat tärkeiksi.
Jumalan Pyhä Henki avaa niitä.
Joskus ne on ohjaavia, joskus lohduttavia, -
ja joskus tarvitaan myöskin nuhtelevia.
Uskovainen ei saa kieltäytyä Jumalan nuhtelusta.
Jumalan nuhtelussa on aina rakkaus takana.
Kiitos näistä ajatuksista.
Voisitteko vielä rukoilla päätteeksi?
Vaikka kumpikin - mitä Pyhä Henki antaa rukoiltavaksi.
Kiitos. Kiitos rakas Taivaan Isä valtavasta rakkaudestasi.
Kiitos, että annoit meille Jeesuksen.
Kiitos Jeesus, että kärsit minunkin syntieni tähden Golgatan ristillä.
Kiitos, että saan olla matkalla Taivaan Kotiin.
Kiitos tästä päivästä sekä armostasi, rakkaudestasi, hyvyydestäsi.
Kiitos siitä, että olet ollut kanssamme joka päivä, -
missä milloinkin olemme liikkuneet.
Kiitos, että huomenna autat meitä vielä, jos tarvitset meitä. Aamen.
Kiitos Jeesus siitä, -
että Sinä rakastat kaikkia ihmisiä niin suurella rakkaudella, -
haluat johdattaa ihmiset Jumalan armon ja rakkauden tuntemiseen.
Kiitos siitä, että annat minulle mahdollisuuden kiittää Sinua, -
ei ainoastaan täällä ajassa, vaan kerran kun iäisyyteen tulen, -
niin kaikkein parhaiten Herra, ylistää ja kiittää siitä armosta, -
joka minun osakseni on tullut.
Jeesuksessa Kristuksessa, Vapahtajassani.
Siunaa vielä Suomen kansaa.
Anna meidän nähdä, että ihmiset löytävät armon -
ja anteeksiantamuksen ja elämänsä suunnan, joka on suunta Taivaaseen.
Aamen. - Aamen.
Airi ja Aulis. Kiitos, että olette ottaneet meidät vieraiksenne kotiinne.
Ootte jakaneet meille kokemus- varastoistanne arvokkaita asioita.
Me ollaan saatu teiltä mm. toivoa. Kiitos.
Kiitos sinulle mukanaolostasi tässä hetkessä.
Psalmissa 91:14 sanotaan:
"Koska hän riippuu minussa kiinni, niin minä hänet pelastan;
minä suojelen hänet, koska hän tuntee minun nimeni."
Sinun Jumalasi lupaukset ovat ihmeelliset.
Nähdään.