Tervetuloa katsojat jälleen Kulmakivi ohjelman pariin.
Olemme taas Keuruulla ja istumme Ritva Halmesmaan -
tunnelmallisessa rintamamiestalossa.
Sinä kannat itse kaivosta vettä ja lämmität puilla.
Sinulla on aivan ihana uuni ja puuhellakin.
Täällä on sellainen rauhallinen tunnelma.
Monet ovat sanoneet kuulemma, että täällä aistii jotenkin myös -
ylimaallisen rauhan. Mistä ajattelet sen johtuvan?
No siitä, kun tämä on taivaan Isän talo. En ole tätä itse valinnut.
Taivaan Isä on tämän johdattanut ja sen takia minä uskon, -
että hänen vaikutuksensa tässä edelleen säilyy.
Olin silloin Thaimaassa ja siellä tuli viesti Suomesta, että -
olisiko minun Turun osakkeeni myytävänä?
Olin viimeisilläni siellä viimeistä työkauttani.
Ajattelin, että minä en kyllä jaksa tehdä yhtään mitään.
Annoin sitten ystävälleni, -
joka asui siinä Turun kodissani sen osoitteen.
Hän otti yhteyttä välittäjään ja niin hän myi sen ja osti tämän -
ja minä sain tulla ihan valmiiseen. - Joo.
Thaimaan mainitsit siinä. Olet 17 v. asunut Thaimaassa. - Joo.
Missä siellä asuit? - Asuin sekä Bangkokissa, pääosan ajasta, -
ja sitten Itä-Thaimaassa, Chantaburissa - Ok.
Sinulla on täällä ympärillä metsää ja ympäristössä maaseudun rauha.
Bangkokissa ei tainnut olla näin rau- hallista. - Ei, se on miljoonakaupunki.
Saasteinen ja kuuma.
Melu on jatkuvaa yötä päivää. - Kyllä.
Mitä sinä Bangkokissa teit? Miksi menit Thaimaahan?
Olin siellä lähetystyössä.
Opetin Raamattua ja musiikkia kirkon tuleville työntekijöille.
Sitten tein ihan tavallista seurakuntatyötä.
Kun se oli pioneerivaiheessa niin siihen sisältyi paljon -
ihmisten etsimistä kaduilta, kujilta ja kodeista, tällaista.
Joo, opetit siis musiikkia muun muassa.
Olitko kotimaassa jo opiskellut musiikkia.
Taivaan Isä valmisti minua sinne lähtöön, -
että Hän piti minua ensin 10 v. opettajana, että voin opettaa.
Sitten Hän piti seuraavat 10 v. matkatöissä -
ja seurakuntatyössä. Sitä ennen Hän antoi minulle mahdollisuuden -
opiskella Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa.
Jos sitä vaihetta ei olisi ollut en olisi osannut opettaa musiikkia.
Luulin jotakin osanneeni, kun menin Sibelius-Akatemiaan -
mutta siellä aloitettiin tekniikka aivan alusta.
Se auttoi minua sitten opettamaan esimerkiksi thaimaalaisille -
alusta pitäen, että miten näillä käsillä saadaan -
mahdollisimman hyvä lopputulos ja kaunis sointi.
Sibelius-Akatemiasta tuli myös teoriaa ja miten opetetaan -
musiikin teoriaa thain kielellä. Siihen ei ollut opettajaa.
Piti vain itse opiskella ja kaikki muutkin säveltapailut.
Sinä olit vähän alle 50 v., kun menit Thaimaahan.
Et ollut ihan mikään nuori siinä vaiheessa.
Sinulla oli elämänkokemusta takana.
Se on totta ja minulla ei ollut mitään aikomusta lähteä lähetystyöhön.
Kerran kun olimme rukoilemassa yhden Thaimaahan lähtevän puolesta, -
kesken rukouksen Jumala sanoi minulle: "Minä lähetän sinut."
Sanoin taivaan Isälle, että en minä ole mihinkään lähdössä.
Tässähän ollaan toista lähettämässä toisen puolesta rukoilemassa.
Sitten ajattelin, että jos Jumala puhui -
niin minun täytyy käydä tarjoutumassa.
Sitten minulle heti sanottiin, että lähetämme sinut Thaimaahan.
Siinä kävi niin, että en ollutkaan heti valmis lähtemään -
vaan Jumala jatkoi tätä koulutus- ja kasvatustyötään.
Vasta vähän vaille viisikymppisenä selvisin lähtöön.
Silloin sanottiin, että kuule Ritva, kyllä olet jo niin vanha, että -
jos sinua ei nyt voida lähettää, sinua ei voida lähettää ollenkaan. - Niin.
Minä vuonna menit Thaimaahan?
Se oli 1990. - Ok, joo.
Sitten kun sinne menit ja toiset lähetit opastivat -
tutustumaan maahan ja olisivat halunneet viedä tutustumaan -
myös paikalliseen kulttuuriin ja buddhalaisiin temppeleihin.
Lähettitoverit sanoivat, että nyt viemme sinut -
tutustumaan suureen temppelialueeseen.
Näin sen temppelialueen ja pihan mikä siinä oli -
ja kaikki sen rekvisiitan mitä siellä oli. Hirviöt ja alttarit.
Minulle tuli sellainen tuntu, että täällä on paljon rukousta -
mutta mihinkä se rukous sitten johtaa.
Seuraavana yönä heräsin ahdistukseen siitä temppelialueesta.
Tempasin käteeni Raamatun ja se aukesi Marian ylistysvirren kohdalta.
Marian ylistysvirressä sanotaan: "Minun sieluni suuresti ylistää Herraa -
ja minun henkeni riemuitsee Jumalasta, Vapahtajastani."
Silloin tajusin, että se mikä temppelistä puuttui, -
on elävän Jumalan ylistys. Se puuttuu myös Thaimaasta -
kaikista muistakin temppeleistä. - Kyllä.
Sitä varten siellä ollaan, -
että siinä maassakin voitaisiin ylistää elävää Jumalaa. - Kyllä.
Onko buddhalaisuus Thaimaan pääuskonto. - Kyllä, yli 90 %.
Ok. Olen kiinnittänyt huomiota siihen, -
että viimeisinä vuosina sisustuslehdissä on paljon, -
melkein joka lehdessä, Buddhan patsaita sisustuselementteinä.
Mitä sinä ajattelet siitä? - Miksi niitä pitäisi tuoda Suomeen?
Se on se ensimmäinen kysymys.
Ajattelen ehkä samalla tavalla kuin chantaburilainen naapurini.
Olin lainannut hänelle suomalaisen sisustuslehden.
Hän tuli näyttämään, että katso täällä on Buddhan kuvia.
Onko suomalaisilla kodeissaan Buddhan kuvia? Hän oli aidosti -
hämmästynyt, etten sanoisi yllättynyt ja kauhistunutkin.
Palvotaanko Suomessakin Buddhaa, kun on Buddhan patsaita?
Hänelle se oli outoa ja minä en ottaisi Buddhan patsasta kotiini.
Siihen liittyy sen uskonnon vaikutus.
Kyllä. Kerroit, että jouduit kerran kieltäytymään, kun naapuri toi sinulle -
banaaneja. Ihmettelit miksi hän niitä sinulle kantaa. Mikä tarina se oli?
Ihmetys lähti siitä, kun hän sanoi, -
että tässä on taas banaaneja, että kun meillä ei kukaan niitä syö. - Niin.
Mitä varten ihmiset ostavat banaaneja, kun eivät itse niitä syö -
ja tuovat niitä toisille?
Sitten tajusin, -
että ne ovatkin siellä henkien alttarilla, mikä heillä oli kodissaan.
Kun ovi oli auki niin näin, että siellähän ne banaanit ovat alttarilla.
Seuraavalla kerralla kysyin häneltä, että ovatko nämä uhrattuja?
Hän sanoi, että joo. - Sanoin, että taivaan Isä on kyllä kaiken luonut.
Kaikki hedelmät, kaiken mitä syötäväksi kelpaa tässä maailmassa.
Mutta jos minä tiedän, että ne ovat uhrattuja, pyydän kieltäytyä.
Hän ymmärsi sen ja seuraavalla kerralla toi minulle muuta ja sanoi:
"Opettaja tätä ei ole uhrattu, voit syödä tätä."
Hän kunnioitti ja arvosti sitä asennetta. - Kyllä.
Hän sanoi minulle vielä, -
että mielelläni tulisin kuuntelemaan, mitä sinä puhut ja opetat Jumalasta -
mutta mieheni ei päästä. - Joo.
Se ei suinkaan ollut esteenä hänen, -
jos voisi sanoa uskoon tulemiselle. - Joo.
Sanan kuuloon tulemiselle. - Niin.
Mitä ajattelet sitten, monenlaisia vaikutteita eri idän uskonnoista -
joogaa myöten on Suomeen tullut ja tulossa.
Niitä käytetään joissakin kristillisissäkin seurakunnissa.
Yritetään sulauttaa näitä ja ottaa jotain hyvää niistä idän kulttuureista.
Mitä siitä pohdit? Oletko pohtinut? - Kulttuuriin liittyy aina -
jokin arvomaailma tai uskonto.
Sitten tulee kysymys siitä, -
että vaikuttaako kristinusko kulttuuriin, -
kulttuuria muuttavasti vai vaikuttaako se kulttuuri -
niin että kristinuskon ydin siitä häviää.
Jotkut katoliset Thaimaassa -
ovat ottaneet aika paljon kulttuurista aineksia.
Kysyin yhdeltä paterilta kerran, että mitä hyötyä teille tästä on ollut?
Hän vastasi, että ei mitään.
Kulttuuri voi viedä ajatukset muualle.
Jos ajatellaan jotakin meditaatio- tekniikkoja niin kristityillä on rukous.
Saa rukoilla missä asennossa haluaa. - Kyllä.
Se ei ole siihen sidottu. Jos ajatellaan meditaatiotekniikkoja.
Niissä vajotaan omaan itseen -
mutta rukous on "minä - sinä" suhde Jumalan kanssa. - Niin.
Se puuttuu näistä idän tekniikoista. Se suhde Jumalaan.
Se on aika olennainen ero. - Niin.
Jouduit siellä Thaimaassa näkemään paljon pahuutta, -
raakaakin pahuutta. Lapsiprostituutiota, -
köyhyyttä ja hyväksikäyttöä.
Jouduit elämään niiden kaiken keskellä. Miten sen kestit?
Sanoisin, että seurakunnan tai -
suomalaisten uskovien esirukous -
on se yksi tukijalka, jota ilman lähetti ei voi tehdä oikeastaan mitään. - Niin.
Toinen on oma henkilökohtainen, -
voisiko sanoa uskonelämä tai henkilökohtainen rukouselämä -
ja hiljentyminen. Siitä saa sellaisen voiman, -
että voi mennä mihin tahansa mihinkä Jumala lähettää.
Silloin ajattelee Jeesustakin, joka maan alimpiin paikkoihin astui -
kantaen ristiään ja että kukaan ei ole niin alhaalla eikä niin halpa -
etteikö hän olisi Jeesukselle rakas -
ja tarvitsisi tätä sanomaa.
Milloin olet palannut takaisin Suomeen? - Siitä on jo 9 vuotta.
Miten sopeutuminen Suomeen on sujunut?
Keuruun luonto on ihana.
Täällä on mäkiä, järviä, metsää.
Täältä pääsee, tästäkin kodista, -
pääsee melkein joka suuntaan metsään kävelemään.
Mutta Suomi oli muuttunut näissä 17 vuodessa.
Se ei ollut enää sama mistä lähdin. Sen takia sopeutuminen oli vaikeata.
Piti alkaa tietyllä tavalla elämä alusta.
Sitten kun oli uupunut, - joka tavalla uupunut, -
niin se on kestänyt aika kauan tämä prosessi. Mutta Jumala on hoitanut.
Ainakin sinulla on toipumiseen ja rauhoittumiseen -
paras mahdollinen paikka täällä. Kaipaatko jotain asioita Thaimaasta?
Voisin sanoa, että perhettä.
Siellä sain olla äiti monelle, isoäiti.
Kunnioitettu, harmaatukkainen isoäiti, itseäni nuorempien keskuudessa.
Minulle tuotiin lapsenlapset ja kumppanit näytille.
Kaipaan tätä perheyhteyttä ja yleensä yhteisöllisyyttä.
Sitten kaipaan Thaimaalaista joulua. - Mikä siinä oli ihanaa?
Tämä että, joulu vietettiin yhdessä seurakunnan kanssa.
Siellä ei ollut yksinäisiä eikä perheitä, jotka olisi erotettu.
Sitten joulu tuotiin koteihin.
Oli seurakunnassa ja sitten oli kodeissa.
Kodeissa kierrettiin tuomassa joulua ja lukemassa jouluevankeliumia.
Tällaista yhteisöllisyyttä ja -
sellaista seurakunta- keskeisyyttä minä kaipaan.
Kyllä. Suomalaiset jumittuvat omiin koteihinsa. - Kyllä.
Jokainen viettää jouluakin ja muutenkin elää omien seiniensä sisällä. - Joo.
Kyllä. Ritva Halmesmaa, istumme täällä sinun ihanassa, -
kodikkaassa tuvassa oikein keinutuoleissa.
Sanoit, että monesti ystäviesi kanssa -
istut kaksi samanlaista keinutuolia rinnakkain.
Hellan lämmössä pohditte. Täällä talossa myös paljon rukoillaan. - Joo.
Taivaan Isä on lähettänyt tänne rukousystäviä.
Milloin ketäkin ja olen myöskin -
itse kokenut tässä heikkoudessa ja tietyllä tavalla voimattomuudessa -
sen, että minun paikkani ei olekaan julkisuudessa vaan -
on esirukoilijan tehtävä hiljaisuudessa. - Kyllä.
Siihen tämä koti antaa kyllä hyvät mahdollisuudet. - No varmasti.
Onko sinulla jokin lempiraamatunpaikka?
Kun se vaihtelee. Se vaihtelee mutta viimeiseksi on ollut -
Jesajan kutsumusnäky, jossa Jesaja ja hänen huulensa puhdistettiin.
Sitten Jumala kysyi, että kenet minä lähetän?
Jesaja vastasi, että tässä minä olen. Lähetä minut.
Miten sitten niiden ihmisen kohdalla, jotka -
rakastavat, arvostavat lähetystyötä mutta eivät ole kokeneet -
varsinaista lähetyskutsua. Voiko sitä tehdä omassa kodissa ja miten?
Se kaikkein tärkein asia on rukous.
Silloin kun täällä rukoillaan niin Jumala toimii siellä.
Se on langaton ja samanaikainen yhteys.
Se on se kaikkein tärkein -
ja että se ei unohtuisi.
Niin, tästä on matkaa sinne Bangkokin tienoille missä olet ollut -
ehkä 10.000 km. Jumalalle ei taida se matka olla mikään este.
Ei varmasti ole. - Niin. Rukoukset kuullaan saman tien jos rukoillaan -
vaikka toisella puolen maailmaa olevien ihmisten puolesta. - Kyllä.
Ei tiedä mistä kaikesta on varjeltunut.
Kiitos, että saimme tulla tänne sinun kotiisi rauhaan -
tekemään Kulmakivi ohjelmasarjaa.
Toivotan sinulle oikein siunattua elämää -
ja paljon ihania rukous- ystäviä myöskin sinulle -
ja kaikkea hyvää elämääsi.
Kiitos katsojille. Palataan taas ohjelmaan.
Tekstitys: Mauri Porkola