Vilken spännande kväll!
Graham Cooke: ÄKTA FREDAGSMYS
Jag har länge velat träffa min första gäst -
så därför är jag mycket förväntansfull ikväll.
Min första gäst är David Batstone -
som är Not For Sale-organisationens ordförande och en av grundarna.
David är professor i företagsledning vid San Franciscos universitet.
Han har grundat Right Reality -
ett internationellt, socialt företag.
Han har skrivit fem böcker, varav en är Not For Sale.
Om du inte har läst den, så skaffa den!
Den ger en inblick i vad som pågår i världen -
särskilt inom människo- och slavhandeln.
Han är grundare och chefredaktör för flera tidsskrifter.
Han har gett ut artiklar i många kända publikationer.
Han har fått två journalistpriser.
Hur hinner han med allt detta?
På 1980-talet grundade han en organisation för ekonomiutveckling.
David ansvarar för Not For Sale-organisationens strategiska -
ekonomiska verksamhetsutveckling.
Välkomna David Batstone!
Då så, David...
Jag har aldrig fått stående ovationer -
utan att ha sagt ett ord.
Från detta kan det bara leda neråt.
Varför startade ni Not For Sale-organisationen?
Vi tror ofta att vi själva fattar beslut i olika frågor.
Vi tror att vi behärskar det hela.
Jag har märkt att Gud för in saker i mitt liv när jag behöver dem -
snarare än sådant jag talar om för Honom att jag behöver.
Här i norra Kalifornien finns en restaurang -
som jag i åratal hade besökt med min fru.
Vi älskar tandoori-kyckling och indisk mat.
Vem håller med mig? Tack ska ni ha.
Jag insåg inte då eller var medveten om det -
- men de ungdomar som serverade och tog hand om disken -
- hade hämtats hit från Indien -
och tvingades att arbeta som slavar på denna restaurang.
Otroligt. Här i San Francisco!
De plockade också frukt och grönsaker.
De forslades också till byggarbetsplatser.
Från Thailand har man tagit hit 70 slavar till Bay Bridge-projektet.
Det chockerade mig precis som det säkert chockerar er.
Jag diskuterade nyligen med min mamma om en förmåga jag har.
Min mamma är rädd för att den är en förbannelse eller bara nyfikenhet.
Jag måste hela tiden ta reda på varför något har hänt.
Varken som professor eller företagare tänkte jag -
på slaveri eller föräldralöshet.
Gud har lett mig till det tack vare min nyfikenhet.
27 miljoner människor lever idag i slaveri.
Vad gjorde du när du fick vetskap om saken?
Vad var det första du gjorde?
Företeelser som världsomfattande slaveri -
HIV eller fattigdom verkar vara så enorma. Vad kan lilla jag göra?
Gud bad mig ta ett steg i taget.
Det är bäst att göra det som Gud ger dig passion och fallenhet för.
Jag kallar det för en kallelse, inte en tjänst.
Där möts ju din egen passion och världens nöd.
Jag har alltid älskat att skriva.
Om saken är en chock för mig och den brer ut sig på min bakgård -
skriver jag en bok så att även andra får veta.
Under mitt sabbatsår från universitetet reste jag omkring.
Jag sa till kollegorna att vi skulle ses om ett år.
Jag åkte omkring i världen för att ta reda på hur slaveriet ser ut idag.
Vilka är offren, vem står bakom människohandeln?
Var flyter pengarna och hur förflyttas människorna?
Senare ikväll åker jag till Thailand.
För 5-6 år sedan var jag där angående samma ärende.
Där mötte jag en kvinnlig konstnär som heter Khu Nam.
Det är härligt att se all denna fantasi och kreativitet här idag.
Khu Nam bor i norra Thailand.
Hon använde också sin talang och tog ett steg.
Längs vägen till sin ateljé såg hon sovande barn nere vid floden.
Hon tog målarduk, färg och penslar.
Så möts kreativitet och kallelse.
Hon bad barnen att måla sin berättelse.
Barnen började måla, men absolut inga sagor.
Målningarna var snarare som mardrömmar på duk.
Hon frågade: "Varifrån får ni allt detta?"
De sa sig vara från Laos, Burma, Vietnam och Kina.
"Hur hamnade ni här?"
Några hade kidnappats, andra sålts -
i hopp om att ett sålt barn skulle rädda resten av familjen.
Några hade blivit lovade skolgång -
men i Thailand togs de till barer.
Där gjorde män från olika länder saker -
som de skulle bli arresterade för i sina egna länder.
Sexturism.
- "Men vi har haft tur." - Tur?! Hur menar du?"
"Därför sover vi här vid floden. Vi lyckades fly, men andra är kvar."
Khu Nam blev lika rasande som vi här nu.
Hon såg små flickor och pojkar tala med sina kunder på barer.
Hon rusade in, kidnappade barnen och sprang därifrån!
Inget sofistikerat sätt att börja sin verksamhet på!
Nästa kväll gick hon till en annan bar -
tog två flickor med sig och sprang iväg.
När jag mötte Khu Nam hade hon 27 barn men ingen plan.
Jag hade fyra barn utan att ha någon plan -
men jag arbetade på universitetet.
I staden började det cirkulera rykten om en tokig kvinna -
som rövar bort barernas ägodelar!
De hotade att döda henne, så hon flyttade till nordligaste Thailand.
Där fick hon en tomt gratis.
När jag mötte dessa 27 barn, sov de på bar mark.
Först lovade jag alltså Gud att skriva en bok.
Sedan förde Gud Khu Nam in i mitt liv.
Hur vänder man ryggen åt en sådan sak?
När min bok kommer ut, kommer min tjocka släkt att läsa den -
och fråga hur de kan hjälpa till.
"Hjälp mig bygga ett hem åt Khu Nam och barnen."
Det var mitt andra steg. Hjälte blir man ett steg i taget.
Okej. Jag återvänder hem för att skriva min bok.
Jag är hemma och skriver på min bok när Khu Nam ringer.
"David, först fanns det 27 barn, men nu är de 53."
Jag tänkte: "Min bok måste bli bra."
Jag hade ju två hem att finansiera nu!
Jag jobbar febrilt med boken.
Två månader senare har jag hunnit till kap. 6 när telefonen ringer.
Det är Khu Nam, som nu har räddat 88 barn!
"Men snälla, ta det litet lugnt med din räddningsaktion!"
Snart fanns det 127 barn, men så duktig skribent är jag inte.
Jag grundar organisationen Not For Sale för att bygga en by åt Khu Nam.
Nu finns det drygt 200 barn där. De har det bra och går i skolan.
De fick en framtid.
Gud ska ha hela äran!
Tänk om jag kunde säga mig vara en stor visionär.
Not For Sale gör oss medvetna om slavhandeln på 2000-talet.
Men alla tror inte att slaveriet fortfarande är ett problem idag.
Vad skulle du svara på det?
Att se är att tro.
Det vore skönt om alla föräldralösa och lidande befann sig långt borta.
I Afrika, Asien och Latinamerika lever -
miljontals människor som blivit berövade sin framtid.
De har bestulits på det livsmål som Gud har för dem.
Men detsamma gäller härhemma.
Min första kontakt med slaveriet var Berkeley.
Det krävdes en jordenruntresa för att se koppling till mitt eget land.
Slaveriet är ett mycket verkligt problem även i denna del av världen.
Vår lokaltidning berättade nyligen att detta område -
har blivit sexhandelns centrum i norra Kalifornien.
Läs Chronicles artikel om ämnet. Man tar människohandelns offer hit -
för lagstiftningen här anses vara slapp.
Problemet beror delvis på dess osynlighet. Var finns det?
Jag började med mina studenter, och nu har vi en institutition -
där vi utbildar civilspanare -
som samarbetar med polisen och FBI.
De samlar in bevismaterial som vi ger vidare till polisen.
Vi har börjat samarbeta med teknologiföretag.
På internetsidan slaverymat.org -
hittar man dokumenterade fall i hela världen.
Vi listar smugglare och offer -
och vad som hände med dem som försökte ta sig ur slaveriet.
Det handlar inte om statistik, utan om verkliga fall.
När man ser sådant på sin egen hemmaplan, börjar man tro.
När människor berövas deras framtid, måste man göra något.
Jag började på min egen bakgård - som även var Guds bakgård.
Vi hör nyheter om verksamheten mot slaveriet.
Hur ser situationen ut för dig nu?
Jag är med i detta långsiktigt.
Ämnet har kommit upp även på profetiska möten.
Själv rör jag mig lite hit och dit och vill aldrig...
Gud överraskar mig ibland.
Den där krogen i Berkeley för sju år sedan "överraskade" mig.
Det har blivit flera "överraskningar". Gud ger dem när jag behöver dem.
Den andra sidan är ett långsiktigt engagemang.
De troende saknar uthållighet. De lider av ADHD-andlighet.
De pysslar både här och där.
Men det behövs ett uthålligt engagemang.
"Det första barnets födelse var en häftig grej -
men nu går jag och pysslar med något annat."
Jag har fyra barn och är engagerad i dem långsiktigt.
Mina kollegor och jag är engagerade på lång sikt.
Vi gjorde upp en 25-årsplan.
Vi är engagerade. Snart har det gått fyra år.
Vi formulerade konkreta mål.
Vi studerar ur olika synvinklar de organisationer -
som vi måste få med i vår verksamhet och som måste ändra sitt beteende.
De troende tillhör denna grupp, så även företagen.
Massmedia är en del, hela universitetet en annan -
och regeringens polisiära verksamhet, alltså rättsväsendet.
För att lyckas omforma dessa kräver koncentration.
Vi frågar oss vilka av våra mål som är nåbara inom 15 år.
Vilka kan nås inom 10 år eller redan inom en vecka?
Vi har redan flera mål, som ett Microsoft utan vinstintresse.
Vi försöker nå 88 konkreta mål.
Vi vet exakt var vi befinner oss i schemat -
och före årsskiftet vill vi nå våra mål.
Vi är så begeistrade att vi genom Guds nåd når våra mål.
Hur kan vi här ikväll bli delaktiga i detta?
Det fina med detta är att jag i kväll inte söker William Wilberforce.
Jag kanske hittar en sådan, men jag söker en otrolig Graham -
och en otrolig Don, Peter, Susan och Kerry.
Jag söker dig, du otroliga person.
I detta arbete behövs den Helige Ande, som ger gåvor och förmågor.
Det handlar inte om våra egna mäktiga gärningar.
Jag är inte här för att underhålla er med berättelser om Not For Sale -
utan för att säga att ni kan befria de fångna och främja Guds rike.
Det är er gåva. Det vill jag belysa ytterligare.
Någon kanske tycker om att shoppa.
Du kan bringa rättvisa till världen!
Detta lärde jag mig under min studieresa jorden runt.
Jag är delaktig i slavhandeln inte bara genom platsen där jag bor -
utan också genom det jag köper.
I Liberia hörde jag att Bridgestone Firestone -
är anklagats för tjugoett brott i form av slaveri.
Varför skulle jag köpa Bridgestone- däck, när Pirelli garanterar -
att deras anställda får arbeta fritt?
Jag var tvungen att åka till Afrika för att lära mig detta.
Hur kämpade William Wilberforce mot slaveriet för 270 år sedan?
Han valde ut en viktig produkt: sockret.
Idag kan det vara exempelvis choklad.
Nu är det bekännelsedags. Vi är ju i kyrkan.
Hur många köpte en chokladbit förra året?
Hur många av dessa var Snickers, M&M -
Kickap, Mars, Cadbury's eller Hershey's?
Se omkring er! Jag gjorde det också.
Så fick jag veta att dessa företag struntar i kakaobönornas ursprung.
70% av kakaobönorna är plockade av Afrikas barnslavar.
Å andra sidan finns choklad- tillverkare som Divine och Theo...
Teologiska namn?!
...som är fantastiska! Deras arbetare vill jag hjälpa -
istället för att förstöra dem.
Men alla kan inte åka jorden runt upprepade gånger.
Jag har ett fantastiskt team i San Francisco.
Vi skrev en lista på 40 aspekter av diverse produkter -
som poängsätts. De får markeringarna A, B, C...
Vi har en webbplats: free2work.org.
Varje människa borde vara fri att arbeta.
Om jag vill ge dig ett verktyg -
- varför inte ge dig det just när du ska handla?
Hur många granskar noga varje produkt? Ganska jobbigt!
Därför började vi samarbeta med Apple.
Har ni en app?
Vi har tagit fram ett verktyg som kan användas i affären.
Man skannar in streckkoden med den och får fram poängsystemet.
Då får man hela bilden.
Om tre veckor kan man skaffa det för Android.
Blackberry kommer inom sex veckor. Nokia och Ericsson har inte lyckats.
Jag har Lewis-jeans på mig och de är ok - kategori B.
Det globala inköpsnätet är väldigt komplicerat.
Jag vill stödja dem.
Jag vill inte dra ner något företag, men vi tar en t-tröja som exempel.
Förnamnet är Fruit och efternamnet Loom. Dess betyg är D minus!
Ta av den omedelbart!
Det fina med detta är att när man vill shoppa -
så kan man göra det för Guds rike!
Jag blir uppringd av firmor.
En ledande sallat-, tomat- och tobaksgrossist ringde -
och sa: "Vi följer din verksamhet och är döskraja!"
Tobaksindustrin!
Tobaksindustrin vet vad det betyder att vara på fel sida av historien.
Jag vill inte svartmåla någon.
De bad om hjälp, och det överraskade mig.
"Vi är hemska. Våra anställda sover på fälten.
Vi utnyttjar det faktum att de inte har något medborgarskap.
Kan du komma och hjälpa oss?"
Jag var hos dem några dagar och vi startade ett samarbete.
Vi har möjligheter att åstadkomma förändringar.
Några av er gillade kanske inte forskning eller skola.
Ni kunde knappt vänta på att få börja arbeta.
Trivs ni med ert arbete är det fint.
Ditt företag behövs i Free to Work:s verksamhet.
Andra säger: "Man går till jobbet vareviga morgon vid en viss tid.
Och sedan måste man stanna där hela dagen. Därför stack jag."
Gå och shoppa för friheten! "Men jag är ju inte materialist längre.
Därför kan jag inte hjälpa Not For Sale."
Jag frågar: "Vad vill du göra?" "Jag gillar att spela en hel del."
Fint! Vi har ett program för dig. Det heter Free to Play.
Det började med min son, som gick i femte klass.
Jag tränade hans basketlag -
och for mellan Burma och matcherna, för jag var engagerad i spelen.
En av spelarna sa: "Du tränar'n, jag har en jättebra idé!
Om vi under den här säsongen betalar 10 cent för varje mål vi gör -
blir alla världens barn fria att spela."
"Fantastisk ide!"
Den säsongen samlade laget in 1,40 dollar för arbetet mot slaveriet!
Detta är sant! Men det var att ta ett steg i taget.
Fundera på vad du kan göra och ta ett steg i rätt riktning.
En av spelarna hade en syster i ett lag på högre nivå -
och de beslöt att göra likadant.
De samlade in tusentals dollar genom sina matcher.
Sedan hörde universiteten om saken!
Då ringde Jeremy Athal från San Francisco Giants till mig.
Han var en av stjärnorna i sitt lag.
Jeremy sa: "Ett skäl till att jag skriver kontrakt med Giants -
är Not For Sale. Jag står till ert förfogande."
Är inte det fint!
Jeremy skulle berätta för laget och alla andra berörda -
att för varje mål han gjorde skulle han ge -
100 dollar till befrielsen av världens barn.
Sedan sa hans vän Matt Holiday, som gör varvningar:
"Okej, jag ger 500 dollar för varje varvning."
Jag var på stadion och kunde läsa på en stor skärm -
att vår favoritspelare kämpar mot slaveriet med sitt spel.
Och nu blir det riktigt häftigt!
Förra veckan ringde CNN och jag åkte till Atlanta.
De vill vara med i Free to Play och samla nio spelare.
De ska sända ett program varje dag om dessa spelares agerande -
för att bekämpa slaveriet.
Detta blir bara bättre, för jag vet att Graham gillar ett annat spel.
CNN börjar sända även cricket och vanlig fotboll.
Free to Play befriar barnen ur slaveriet var de än bor.
Och allt började när en pojke sa: "Du tränar'n, vad sägs om 10 cent?"
Du fick ett långt svar. Det korta är: Ta ett steg, stort eller litet.
Bli befrielsens redskap!
Vilka är dina favoritprojekt och vad händer här i landet just nu?
Det bästa är de människor som kommer till vår skola.
Om någon av er känner sig kallad att befria de fångna -
har vi en utbildning utanför San Francisco -
där vi undervisar och utrustar människor.
En av mina favoritberättelser gäller en 21-årig kanadensisk flicka.
Hon kom till skolan och gick civilspanarutbildningen.
Jag vill förklara spanarjobbet lite.
Vi ger er inga polisbrickor eller gör FBI-agenter av er.
Vi ger redskap så att ni kan agera på rätt sätt i ert sammanhang -
lyfta upp problemen och hjälpa polisen i deras utredningsarbete.
Unga Saskia från Kanada slutförde vår kurs -
när Världscupen pågick i Sydafrika.
Hon åkte dit och startade "rött kort"-kampanjen.
Rött kort är inte bra.
Vi delade ut röda kort med en text på baksidan -
som handlade om att få slut på människohandeln.
Under matcherna mötte hon på gatan en 15-årig nigeriansk flicka.
Hon hade kidnappats och tagits dit tre dagar tidigare.
Hon hade hade tillsammans med 12 andra tonårsflickor -
till Kapstaden för att tvingas sälja sina kroppar under cupen.
Saskia hade helst velat ta med flickan i bilen och köra därifrån -
men vi utbildar våra studenter att inte göra så.
Bakom offret finns ofta en beväpnad man som anser sig äga flickan -
och som börjar jaga både dig och offret.
Eleverna får lära sig vad de bör anteckna och inte.
Saskia följde instruktionerna och tog reda på vem som "ägde" flickan.
Hon hade skapat bra kontakter med den lokala polisen.
Vi sökte upp poliser i uniform för att vidta lagliga åtgärder.
De hade polisbrickor.
Saskia hade skapat kontakter, tagit reda på saker och sedan agerade vi.
Samtliga 12 flickor räddades och samtliga människohandlare greps.
Detta kallar jag att ta ett steg. Och Saskia var bara 21 år!
Ett annat av mina favoritprojekt pågår i Kambodja.
Gud gav mig redan som ung nöd för de fattiga.
En investeringsbankir som bryr sig om de fattiga?!
Själv kallar jag det för en bipolär personlighet.
Jag har alltid känt att jag måste kunna öka min förmögenhet.
Men inte bara för mig själv, utan för många.
Jag hade hört en aforism angående utvecklingen av fattiga länder.
Får en man en fisk, klarar han sig den dagen -
men lär han sig fiska, räcker det hela livet.
Jag har märkt att det bara är en halv sanning.
Om man ger en fisk till en hungrig person, så klarar han sig en dag.
Men lär man honom att fiska, är det långsiktigt -
MEN han är för alltid beroende av den som äger dammen.
Utan rättvisa är man alltid beroende av dem som bestämmer.
Hur utvecklar man då nya ekonomiska modeller?
Ett skäl till att jag åkte hit var att jag ville träffa Graham Cooke.
Jag hade hört talas om honom, och jag har vänner i Australien.
Där har jag min vän!
Jag hade hört om Graham, och denna församling är legendarisk.
Ett annat skäl är att jag söker de bästa och mest intelligenta.
Min uppgift är större än Mirosofts, som bara säljer mjukvara.
Jag vill förändra världen.
Så jag söker Guds bästa och mest intelligenta.
Jag säger till alla studenter: "När ni tagit examen och undrar -
vad ni ska göra - om ni är bra på ekonomi, jobba för Guds rike!"
"Jag älskar juridik och vill jobba med det."
I världen finns över 2 miljarder människor utan lag och rättigheter.
Kämpa för det för Rikets skull!
Jag söker intelligenta människor som funderar på sin framtid.
"Ska jag jobba för Globe&Sacks -
för Google eller för Not For Sale?"
Hoppas att de inte söker sig till Not For Sale som sista alternativ.
Vad är ni för misslyckade individer?
Jag vill ha de bästa hjärnorna!
Vi ska förändra världen. Därför är jag här: för att kalla de bästa!
Kan du koppla ihop rör - jag kan det inte - så gör det för Guds rike.
Kan du undervisa och predika, gör det för Guds rike.
Är du en duktig vårdare, ja, då vet du vad jag vill säga.
Ni kan shoppa, spela, arbeta, forska... Allt för Guds rike!
Jag är här för att kalla en ny generation för Guds rike.
Vi föddes i slutskedet av babyboomen.
Här finns flera av X-, Y- och Milleniumgenerationen.
Men det är bara ett smart sätt att sälja sportskor.
Jag söker en generation utan ålders- gräns. Min 82-årige far och jag -
och någon 16-åring - vi är en rättvisegeneration.
Vi är en generation som man kommer att minnas om 30-40 år.
Denna generation är beredd att lägga andra drömmar åsido -
för att skapa en rättvis värld. Jag hakar på - gör det du också!
Detta är alltså styrkan i "den öppna källkodens aktivism"?
Det låter fint, men vad sjutton betyder det?
Jag var investerare inom teknologiindustrin -
och grundade tidskriften "Business 2.0".
Den liknade lite tidskrifterna "Wired" och "Fortune".
Jag var en av grundarna.
Vi använde bästa möjliga resurser: teknologi, kapital, kunnande och tro.
Jag var riktigt begeistrad.
Den öppna källkodens aktivism är en lek med ord.
Det syftar på den öppna källkodens teknologi. När du köper -
exempelvis ett ordbehandlings- program, måste du följa vissa regler.
Det finns program som man kan skapa sina egna regler för.
Ikväll befinner vi oss vid en sådan fantasi- och kreativitetskälla.
Vi är inte här för att skapa ett regelverk, utan nya möjligheter.
Vi behöver er för att koda.
Hoppas vi kan undervisa och inspirera er och ge verktyg.
Till sist handlar det om hurdan kod ni skapar ovanpå allt detta.
Den öppna källkodens aktivism är -
att jag vill höra alla fantastiska idéer ni har i denna församling.
Jag vill inte bara berätta om San Francisco-teamets idéer.
Jag kan berätta om dem, men i dialog med er.
Lite fakta och statistik globalt -
och särskilt i Amerika?
Vilka siffror handlar det om ifråga om slaveri och människohandel?
Vi använder tre termer: slaveri, människohandel och tvångsarbete.
Av alla dessa lider över 27 miljoner människor i världen.
Då inkluderas mattväverier, tegelfabriker, ris-kvarnar -
barnsoldater, sexhandel, vitlöksfabriker...
Enligt CIA smugglas 17.500 nya personer till Amerika årligen -
för att bli slavar i vårt land.
Hälften av dem finns inom sexindustrin.
27% arbetar i privata hushåll - detta kan komma som en överraskning!
De arbetar i amerikanska hem mot sin vilja.
En peruansk ung kvinna befriades nyligen här i närheten.
Hon hade utnyttjats som slav och blev nu befriad.
Värdfolket dömdes till fängelse.
7-10% finns inom byggbranschen, lika mycket på åkrar och i fabriker.
Så ser slaveriet ut idag i Amerika.
Jag tror att det just nu finns 150.000-200.000 slavar i Amerika.
När jag började utbilda mina studenter till civilspanare -
var jag tvungen att skriva kontrakt med dem.
Jag ville inte att de skulle bli skadade.
Det skulle deras föräldrar inte gilla...
Jag är speciellt intresserad av intelligent aktivism.
Det pågår en massa ointelligent aktivism.
Man borde sträva efter verklig förändring.
Varför ställa sig med en skylt mot globalisering i handen?
Vad försöker man vinna med det? Jag vet inte.
Intelligent aktivism är att man agerar försiktigt och förnuftigt.
Skulle någon råka illa ut, får vi inte med studenter -
vid andra universitet, t. ex. i Manchester eller Massachusetts.
Man får inte gå nära människo- handeln, men den kan dokumenteras.
Spaningsgruppen såg en internetannons -
om en bordell mitt i San Franciscos finansdistrikt.
Där utlovade man "nya, färska asiatiska kroppar varje vecka."
"Färska" direkt från en båt, varje vecka, unga.
Gruppen började spana på detta på avstånd.
De låtsades handla i en butik på andra sidan av gatan.
Kameran visade att inga unga flickor kom ut -
men män gick in och ut hela dagen.
Sedan kom vakter och låste in dem.
Vi samlade bevismaterial och tog det till distriktsåklagarens kontor.
Detta hände för 4-5 år sedan. Vi hade inte så nära samarbete då.
Det saknades en ordentlig handlingsplan.
De sa att de inte visste vilka man borde arrestera.
"Hur vet vi att flickorna är hämtade från Kina och Korea?
De kom kanske hit frivilligt."
Jag insåg då att hade det gällt en 16-årig flicka från Sausalito -
skulle hela samhället kräva rättvisa åt henne!
Idag bultar föräldralösa och änkor på domarens dörr -
men domaren skipar inte någon rättvisa åt dem.
Jag sa till studenterna att vi måste ställa oss på deras sida.
De fick inte utsätta sig i fara -
men jag lät bli att säga att detta inte gällde precis alla.
Jag och den andre grundaren smidde en plan.
Vi åkte till San Franciscos finanskärna Union Square.
Vi spelade affärsmän som kommit från annan ort till en konferens -
som den kvällen ville ha sex unga flickor på vårt hotell.
Människohandlaren sa att flickorna måste stanna där de var.
"Vi betalar tio gånger mer än normalt."
"Tyvärr, sir, men flickorna får inte lämna sitt ställe."
"Kan vi inte få träffa dem? De har ju nyligen kommit av båten."
Han visade oss 16/17-åriga flickor som inte kunde ett ord engelska.
Jag hade en knappkamera. Vi pratade om priset och annat med säljaren.
Vi kom överens och skulle komma tillbaka samma kväll.
När jag kom ut från bordellen -
stod mina studenter på andra sidan av gatan med kamera!
24 timmar efter deras professorers affärsöverenskommelse -
kunde vi visa en film om att flickorna inte fick lämna bordellen.
Vi tog bevismaterialet tillbaka till distriktsåklagaren -
och stängde stället.
Om du skulle förmedla en enda sak till oss -
som vill veta mer om dagens slaveri, vad skulle det vara?
Jag vill utmana oss att övervinna vår egen maktlöshet.
Vi har alla en historia att skriva -
och har fått en fantastisk gåva.
Vi har fått en penna för att skriva vår livshistoria.
Här måste jag dock komma med ett varningens ord.
Många av oss börjar vår historia från kapitel 12, känns det som.
Vår trosvandring ska acceptera dessa 12 kapitel fast vi inte gillar dem.
Många i min ålder har fortfarande trassliga liv -
eftersom de försöker bortse från de första "12 kapitlen".
Det är en del av vår trosvandring.
Men tänk om man tog din penna ifrån dig.
Vi måste förstå kraften i att kunna skriva sin historia -
och fundera på hur vi kan sätta en penna i en annan människas hand.
På söndag om en vecka är det Frihetssöndag -
då tusentals församlingar runt om i världen predikar -
och sjunger om ämnet och gör något för att ingen i deras omgivning ska -
behöva känna sig maktlösa, utan röst, eller sakna penna att skriva med.
"Jag och min församling står vid deras sida."
Hundratusentals individer och församlingar fastar den dagen.
Vi kallar det "fasta för friheten".
Vi ber er att ge de pengar som skulle ha spenderats på restaurangbesöket -
till kampen för frihet i världen.
Hela summan, 100%, går till att befria fångar.
Vi ber er alltså att be, predika, sjunga och agera den dagen.
Använd er av vår mäktiga, traditionella, andliga gåva - fastan.
Och be! Frigör de där pengarna till att frigöra dem -
som har en historia att skriva.
Denna konferens kallas "Kristi sinnelag" -
då vi uppmuntrar människor att använda sin fantasi och drömma.
Ef. 3:20 säger att Gud förmår göra långt mer -
än allt vi ber om eller tänker.
Därför frågar jag vad det är som övergår vårt tänkande?
Om Gud ville göra något över det, vad skulle det vara?
Det vore att drömma, det!
När Israel hade befriats från fångenskapen skrev folket en sång:
"När HERREN gjorde slut på Sions fångenskap, då var vi som -
drömmande." Vi lever i en dröm där vi lämnar fångenskapen i Egypten -
och kommer in i det Förlovade landet och får ett hus vi inte byggt.
Vi får en vingård som vi inte planterat, och nu äger vi den.
Det är att leva i en dröm. Min fråga till dig är alltså:
Om ekonomin inte var ett hinder, hur skulle din dröm se ut?
Du känner till den gamla sången om att alla har sitt eget fikonträd.
Det är min dröm.
Jag kallar mig för en pragmatisk idealist.
Jag drömmer stort och sedan frågar jag:
Var finns den lilla täppa där jag kan plantera 8 olivträd -
min egen vinstock och mitt eget fikonträd?
Någon kanske att "det finns bara åtta av dem". Ja, men de är fina!
Vi köpte en fabrik.
Vi började med tio kvinnor från bordellerna.
Vi lärde dem ägande.
Vi lovade att de varje halvår skulle få aktier i företaget.
Slutar de på fabriken, omvandlas aktierna till pengar.
Dessa tio kvinnor började tillverka risväskor.
Jag tycker de är fula, men fransmännen köper dem.
Tyvärr finns det bara ett begränsat antal fransmän.
Eller kanske "lyckligtvis"...
Vi måste hitta en annan produkt och försökte komma på något alla köper.
Detta är egentligen inte någon grupp eller något universitet för unga.
Inte är det något rockband, idrottslag eller liknande.
Men alla behöver t-tröjor, så vi började tillverka dem.
Jag besökte försäljare av t-tröjor.
Jag gick till Third Day Bank. Känner ni till det?
Jag sa: "Hörni, visst vore det häftigt om alla era produkter...
Tänk om ni tillverkade era produkter i vår fabrik i Phnom Penh?"
De lovade vara med!
Vi har ett nytt produktmärke "Free to Rock" - inte Fruit Loom.
På t-tröjan kan man skriva "Our Church Rocks!" -
eller vad som helst, och det känns bra -
för genom den blir människor fria och får en framtid.
Jag gick också till 10th Avenue North, och de hakade på.
San Francisco Giants "Free to Play"- tröjor tillverkas av -
Free to Rock i Kambodja.
Jag ska dit denna vecka för att anställa hundra kvinnor till.
Nu sysselsätter vi befriade från slaveriet -
och de har en framtid och en egen trygghet.
Strålande!
Detta är min dröm! Min dröm är inte att ge fisk.
Jag vill lära folk att fiska och lotsa dem till en egen fiskdamm.
Har du med dig någon produkt, kanske en bok ikväll?
Jag har bara två händer och en sanning. Det är allt.
Jag tog med bara mig själv och min historia. Men jag kommer tillbaka.
Vi har skapat ett antal jättefina produkter runt om i världen.
Sneakers tillverkade av kvinnor som befriats från indiska bordeller.
Vi har fina skjortor och sportkläder, alla sorters produkter.
Till och med god choklad!
Jag återkommer någon söndag och vi öppnar en frihetsbutik.
Det låter bra.
I min senaste bok finns det ett avsnitt om människohandel.
Där hittar man fler fakta om Not For Sale-organisationen.
Vi vill uppmuntra er att sluta ge till oss och börja ge till det här!
En andel av bokförsäljningen går till Not For Sale-organisationen.
Vi tror att det är lönt att investera i detta.
Får jag säga en sak?
Jag har nog aldrig under hela mitt kristna liv fått höra -
en pastor säga åt folk att "ge till dem istället för till oss".
Skojar ni med mig?!
Jag har just hittat min församling!
Jag lärde det av David Crown. Han är min hjälte.
David säger alltid så där. "Vad behöver ni?"
Vi lär oss att ge vidare.
Låt oss tacka David Batstone!
Och nu till kvällens höjdpunkt. Vi får ta upp en kollekt.
Vi har idag pratat bland annat om Guds godhet i våra liv -
och om att öva godhet som ett sätt att leva.
Vi samlar alltså offret i två krigskistor.
Om ni kan flytta dem mer i mitten?
Vi har också hos Tosha Zwanziger. Lät det rätt?
- Javisst! - Tänk att jag kunde!
Och hennes man Joseph. De är lovsångspastorer i Father's House.
Gud grep Toshas hjärta angående människohandelns orättvisor -
och hon ville göra något konkret.
Alltså i stil med det som David pratade om i kväll.
Hon gav ut lovsångs- albumet "Pages" - "Sidor".
Det kom ut i september 2010. Nu sjunger hon en sång från cd:n.
Hon har flera skivor i foajén så ni kan skaffa en egen.
Jag uppmuntrar er att köpa denna cd, för avkastningen går -
till flera organisationer som Tosha är partner med.
Courage 2BU, Calling Response och andra.
De har redan donerat 20.000 dollar med hjälp av denna skiva.
Vi tar upp offret och då finns det bara en regel:
Fråga Herren hur mycket du ska ge.
Fråga inte om du ska ge. Det är en självklarhet.
Fråga bara hur mycket -
och ge sedan utan att pruta.
Är du en pessimistisk karaktär, för- dubbla beloppet för säkerhets skull.
Skriv era checkar till My Emerging Light.
Vi ser till att checkarna går vidare till Not For Sale.
Allt vi samlar in ikväll går till den organisationen.
Checkarna skrivs alltså till My Emerging Light.
När ni är klara, välsigna gåvan med en kyss och lägg den i kistan.
Tosha sjunger nu "Break My Heart" - "Krossa mitt hjärta" - från sin cd.
Tosha Zwanziger, lovsångsledare
Syns inte, finns inte -
berättelser om omänsklighet.
Det är bekvämast att blunda för -
det som sker bakom låsta dörrar.
Och livet Du gav rövas bort -
benen Du formade bryts -
drömmarna Du gav, sångerna du skrev -
är inlåsta inom de tysta.
Du är rättvisans Gud -
och barmhärtighetens Herre.
När jag vandrar i ödmjukhet inför Dig -
krossa mitt hjärta så som Ditt är förkrossat, Herre.
Jag har sett och hört, oförmögen att strunta i -
de oföddas förtvivlade skrik.
Änka, föräldralös och slav -
Gud, Du känner dem alla vid namn.
Livet Du gav rövas bort,
benen Du formade bryts -
drömmarna Du gav, sångerna Du skrev -
är inlåsta inom de tysta.
Du är rättvisans Gud -
och barmhärtighetens Herre.
När jag vandrar i ödmjukhet inför Dig -
krossa mitt hjärta så som Ditt är förkrossat, Herre.
Du är rättvisans Gud -
och barmhärtighetens Herre.
När jag vandrar i ödmjukhet inför Dig -
krossa mitt hjärta så som Ditt är förkrossat, Herre.
Krossa mitt hjärta så som Ditt är förkrossat, Herre!
Du är en Gud som ser och vet -
Du hör varje rop!
Du ska försvara de svaga, du ska befria de brustna.
Du ska resa Dig, Du ska resa Dig -
Du ska resa Dig, Herre -
i rättvisa och barmhärtighet -
i rättvisa och barmhärtighet.
Du ska resa Dig, o kom!
Kristi sinnelag
Många har frågat om möjligheten att donera via kreditkort.
I fickan på ryggstödet till er sittplats finns ett presentkort.
David Crown sa att det går bra att donera via kreditkort.
Fyll i presentkortet. Missionen ser till att gåvan går till Not For Sale.
De som donerar via kreditkort hittar ett kuvert i ryggstödsfickan.
Någon nära er ger ett kuvert, om ni behöver det.
Vilken härlig sång, Tosha! Ett stort tack!
Den sången finns på hennes debutalbum.
Cd:n heter "Pages" och kan köpas ute i foajén.
Ett stort tack för din gåva och för ditt engagemang för Not For Sale.
Tack också att ni har gett ert hjärta och era pengar mot något -
som jag anser vara en av de värsta företeelserna i vår värld i dag.
Man måste kämpa mot det, och inte bara då och då.
Sök dig fram till det du själv kan göra kontinuerligt.
Vi kan inte göra allt själva, men tillsammans kan vi göra allt.
Kvällens nästa gäst är en personlig vän till mig.
Hon är ett glädjeämne för Theresa och alltid välkommen hem till oss.
Låt oss välkomna Christa Black!
Du har skor på dig. Vilken besvikelse!
Jag ville se om du har lila strumpor.
Mina strumpor är tråkiga, men jag tar av stövlarna.
Christa Black, skivartist och författare.
Christa, du har nyligen gett ut din första bok.
Javisst! Det är densamma som jag berättade om här förra året.
Jaa! Du har också gett ut ett album.
Berätta lite om vad som har inspirerat dig att skriva boken.
Hur många var här förra året? En hel del.
År 2009 var jag på turné med The Jonas Brothers.
Finns det några JoBro-fans här?
Jag reste med deras band och det var häftigt.
Jag tänkte att jag vill göra något meningsfullt när jag musicerar.
Min första konsert var i Monterey i Mexiko inför -
50.000 skrikande, helvilda flickebarn.
"Mäktigt", tänkte jag, "att få spela för alla dessa".
Men så fick jag ett slags aha-upplevelse -
och jag blev helt förkrossad när jag såg på de där flickorna.
Hur de längtade efter att någon skulle röra vid dem, älska dem.
I deras ögon såg jag smärtan och osäkerheten och tänkte -
att oj, om jag kunde vara en stora- syster och lära dem undvika faror.
Jag ville hjälpa dem navigera i de vatten som var bekanta för mig -
och så började min blogg, en ganska enkel sådan.
Den hade 25.000-30.000 läsare som sände mejl till mig.
De sa att min blogg förändrade liv och de berättade om sig själva.
Några bad mig att skriva en bok, så jag satte igång.
Inspiratörer till boken har alltså varit The Jonas Brothers.
Varför gav du ut boken och sedan en motsvarande cd?
Musik är något väldigt mäktigt.
Jag återvände till Gud efter att ha varit en trasig, arg tonåring.
En PU, alltså en Pastorsunge.
Vi åkte till Toronto i Kanada. Har någon varit i Toronto?
Man kommer inte därifrån utan gråt. Det var häftigt!
Där satt jag, rasande med armarna i kors. Jag ville inte vara där.
Och så började Ruth Risell spela violin.
Det är mitt instrument. Med det började jag.
Motståndet i mitt hjärta smälte bort, och plötsligt låg jag på golvet.
Så jag vet vilken kraft musiken kan vara.
Jag känner dess kraft, inte bara i tonerna -
utan även i det vi sjunger och förkunnar om oss själva -
och stämplar på våra liv. Därför ville jag skriva en bok.
Jag har läst en hel del som förändrade mitt liv -
men sedan minns jag inte ens det viktigaste.
Men ingen glömmer en sång.
Jag ville klä varje kapitels budskap i sång.
I en form som människor kan sjunga och förkunna i sina egna liv.
Det är så mäktigt!
Du har ju hjärta för andra människor, särskilt för flickor -
och för deras befrielse från allt möjligt:
Missbruk, depression, ätstörningar, självhat, skära sig själv...
Varför brinner just detta ämne i ditt hjärta?
Förutom självskärelse är allt detta en del av min egen historia.
Missbruk, depression... Att inte se något av värde i sin egen spegelbild.
I åratal var jag min värsta fiende på morgnarna framför spegeln.
Ingen annan har ju någonsin upplevt det...
Min egen generation, som jag skrev mitt blogg för, är förstås rätt ung.
Men även föräldrar och mormödrar som läst boken hörde av sig.
Och från pojkar! Smärtan drabbar oss alla.
Jag gick själv igenom dessa saker i vår kultur -
och i hela västvärldens kultur.
Jag tror att 80% av alla 11-13-åringar har bantat.
85% av alla amerikanska kvinnor gillar inte sin kropp -
eller sitt utseende.
Det är helt galet, för vi återspeglar ju Guds skönhet -
och ändå är vi så ofta fast i den där spegeln.
Det vi tror om oss själva, återges genom spegeln.
Det är väldigt vanligt särskilt bland unga flickor.
Tidningar och tv-program skapar en viss måttstock -
och når man inte dit, så är man fel och duger inte.
Jag vill att folk ska bli fria från sin självkritik.
Min man säger att jag är en obotlig optimist. Härligt!
Jag ser mig i spegeln med en positiv inställning -
och låter det bestämma vem jag är.
Jag skrev boken för unga flickor, men även för kvinnor i allmänhet.
Den påverkar många, och jag är glad att även mormödrar blir befriade.
"Jag tittar i spegeln och ser äntligen något värdefullt."
Boken heter "God Loves Ugly - "Gud älskar det fula" -
And Love Makes Beautiful" - "Kärleken gör dig vacker".
Du hjälpte mig med titeln.
Du skojade och sa att kärleken gör en vacker.
Har den här boken en kristen framtoning?
Jag menar inte att den skulle vara frälst eller något sådant.
Jag kämpade för att hålla den utanför den kristna genren -
av flera anledningar.
Jag tycker att Amerika och kristen- heten behöver en ny PR-kampanj.
Som jag sa så ville jag skriva för dem som har det svårt.
Jag känner människor som lider i församlingar och i världen.
Om det hade funnits bibeltexter och Jesus-kort i vartenda kapitel -
skulle jag förlora en stor del av läsarna.
Särskilt dem som jag stod framför med The Jonas Brothers.
Både muslimer och ateister läser boken.
Jag får e-post från flickor som vill lära känna denna kärlek -
och upptäcker att de lär känna Fadern.
Det var väldigt intressant att skriva boken -
eftersom jag har mani för att tala om Jesus.
Jag lät min man läsa den. Han sa att jag borde tona ner det lite -
eftersom jag verkligen ville skriva för de trasiga.
Det är inte samma sak som att gå in på en bar och sjunga popmusik.
Om jag plötsligt skulle nämna namnet Jesus, skulle ingen lyssna på mig.
Men jag skriver Rikets sånger och Ordet vänder inte fåfängt tillbaka.
Det är förunderligt hur sanningen hittar en väg in.
Jag gör min del, låter Gud andas på den och Han gör resten.
Jag ansträngde mig för att hålla boken utanför den kristna genren.
Jag ville presentera Faderns läkande kärlek till människor.
I det kapitel som handlar om Jesus säger jag att jag hoppas -
att jag kunde peka på Honom så som jag pekar på bokens Steve.
Den Jesus som många av er har mött i Hans efterföljare -
skulle förtjäna att vara den svordom som Hans namn används som.
Men om du tillåter, så presenterar jag dig gärna för Honom som jag känner.
Var brukar du sjunga?
Jag sjunger var som helst.
Jag turnerade med Michael W. Smith i ungefär åtta år.
Vi spelade i församlingar och på stora arenor.
Sedan turnerade jag med The Jonas Brothers -
och med fantastiske Israel Houghton! Detta alltså på den kristna sidan.
Själv älskar jag att sjunga på barer. Det är härligt.
Min man Luke är långhårig och ser ut som en laglös.
Han ser ut som om han skulle hoppa på en motorcykel och åka iväg.
Ja, jag är kär i min man.
Vad var det jag pratade om? Jag har glömt vad jag skulle säga.
Jag är precis som Theresa!
Vad var det jag pratade om?
- Om barer. - Just det, barer! Barer!
Jag älskar att föra in ljus och liv på ställen som de inte inbjuds till.
Jag älskar det, det är jätteroligt!
Mina föräldrar är helt annorlunda och berättade faktiskt om dig.
Jag fostrades att hålla mig utanför sådana ställen.
Man håller sig borta från barer och går inte in på sådana ställen.
Jag älskar att gå dit och befria det som jag själv bär inom mig.
Vi måste gå in i mörkret och förmedla ljuset inom oss!
När jag bodde i New York skrev jag sången -
"Why Do You Have To Be Gay" - "Varför måste du vara homo". Kul!
Jag var Eliza i East Village.
Jag älskar verkligen homosexuella.
De kom och frågade: "Vad är detta? Det finns så mycket liv i det!"
"Kan vi sitta ner och prata litet?"
Det var underbart! De svarade på livet.
Vi möter trasiga människor. Luke och jag bor i Los Angeles.
Folk undrar om det inte är svårt att leva i LA som kristen.
Jag tycker att det är lätt att bo där!
Jag har bott i New York, och i Nashville där alla är "kristna".
I New York är folk super- intelligenta och utbildade ateister.
Där pratar man inte om tron, men i LA är allting så andligt.
Är du religiös? - Ja. - Jag ser ljus omkring dig. - Gör du?
De älskar detta.
Vi går till någon fest med våra vänner och där blir det diskussioner.
Man kan slänga in lite profetiskt i samtalen.
"Vet du vad jag ser om ditt liv? Du är detta, Gud gör detta."
Så snart man börjar uppmuntra dem, är det redan andligt!
"Kan jag få ditt telefonnummer? Kan vi fika tillsammans imorgon?"
Att bringa liv in i mörkret är lättare än man tror.
Folk hungrar efter det!
I din bok berättar du väldigt öppet om dina tidigare problem.
Varför är du så öppen?
Jag var tvungen att varna min familj -
att de får veta mer om mig än de egentligen vill.
Jag gjorde det därför att jag märkte att genom min öppenhet...
alltså angående ätstörningar och sexuellt utnyttjande som barn...
Det hände utanför hemmet.
Jag kände att jag hade en stämpel på pannan: "Skadat gods" -
och alltid måste kompensera för att jag inte var värd att älskas.
Man lever enligt sin uppfattning om sig själv. Det bara är så.
Jag måste alltid prestera något och blev därför perfektionist.
Jag måste jämt vara perfekt.
Jag märkte att mitt livs allra skamligaste saker -
behärskade mig så länge de var dolda.
Missbruk, ätstörning, ständig ångest, vakna på morgonen -
fylld av skräck för vad jag skulle kunna ta mig till i köket.
Jag var rädd, och så länge det var dolt hade det makt över mitt liv.
När jag avslöjade allt - och då menar jag inte i tidningar -
men när jag började öppna mig, tappade det makten över mig.
Att föra saker ut i ljuset var första steget i mitt helande.
Och mejlen jag fick till min blogg från de där flickorna!
De sa att de aldrig hade berättat för någon om utnyttjandet hemma.
"Min kusin utnyttjar mig sexuellt."
"Jag skär mig dagligen. Ingen vet, för jag täcker det med kläder."
En enorm mängd berättelser och fiendens lögner kom fram.
En stor lögn är: "Jag är ensam om att brottas med detta."
Jag berättade om allt och pratade om pojkar och sex -
droger, alkohol och utnyttjande och kroppsuppfattning - allt!
Flickorna började bli fria. Ju mer öppen jag var, desto öppnare blev de.
Jag beslöt med andra ord öppna portarna och låta allt komma ut.
Jag har sett människor bli fria och få mod för befrielsen -
och avslöja saker och finna frihet.
Har du några speciella berättelser från dina läsare?
Javisst, massor!
Flickor som håller på att tillfriskna från ätstörningar har skrivit.
Mitt mål är att folk ska samtala om detta i smågrupper.
Samtal har stor kraft.
I slutet av varje kapitel i boken finns "Din tur" -
där jag utmanar läsarna att fundera på vad de tror om sig själva -
vilka lögner man sått i deras liv och hur man kan ersätta dem.
I slutet av kapitlet "Jesus-Steve" -
Jag har en "Jesus-Steve". Han är så härlig!
Jag tror att Steve betyder... Heter någon Steve här?
Betyder det inte "den krönte" eller "kungen" eller något?
"Den krönte" - ja, det var mitt profetiska bidrag till boken.
- Eller är det nu. - Absolut!
Jag utmanar dem i slutet att be Gud uppenbara sig.
Inte bara läsa och höra om Honom. Jag växte upp i en församling -
och kunde Bibeln både fram- och baklänges.
Men jag blev inte fri genom kunskapen om Herren -
utan genom att erfara Hans kärlek!
I mitten av boken utmanar jag läsaren att be Gud uppenbara sig.
Har jag fel går du inte miste om något. Men tänk om jag har rätt?
Tänk om det du längtar efter är din Skapares kärlek?
Tänk om det är botemedlet för alla dina problem?
En ung flicka på rehabilitering hade kommit till det kapitlet.
Hon bad men ingenting hände. Hon var besviken.
Nästa morgon vaknade hon och beslöt försöka en gång till.
Hon sa: "Gud, jag utmanar Dig att uppenbara Dig om du är verklig."
Ingenting hände så hon öppnade en bok någon gett henne.
Där stod det - jag kanske rör till det hela men ungefär så här:
"Jag är Gud och jag är här." Något i den stilen.
Flickan fick en chock, sprang till fönstret och tittade ut.
Hon tittade ut och fick se ett kors hon inte hade sett tidigare.
"Du är verklig!" Hon var helt begeistrad.
Hon sa att det var första dagen utan kamp med maten.
Det finns flickor som inte har skurit sig på ett par månader.
Men grundproblemet är en enorm mängd känslomässig smärta.
Smärtan som skärningen ger känns bättre än den känslomässiga smärtan.
Det finns också flickor med bulimi. De har fått hjälp och frihet.
Jag mötte en italiensk, otroligt rolig flicka.
Det var i Italien på en konsert med The Jonas Brothers.
Hon skrev i ett mejl att hon skulle gå tillbaka till sin församling.
Eller egentligen inte bestämt, hon skulle försöka göra det.
Det hände vid juletiden. Jag fick mejl från henne om Guds ingripande.
"Jag lär mig vad Gud gör i mitt liv."
En flicka berättade att hon hade bett Gud uppenbara sig -
och kände hur det "pirrade i hela kroppen".
Det är jätteroligt att varje dag öppna e-post och facebook.
Det får mig att gråta.
I boken finns många begrepp. Vilket är din favorit?
Alla är mina favoriter, men om jag måste välja ett...
Jag gillade verkligen den dag då jag fattade -
att jag inte måste lyda varenda känsla.
Det var en jättebra dag. Jag är en hel kvinna -
och full av känslomässiga berg- och dalbanor.
Blir jag frustrerad någon gång, så tänker jag att då är jag det.
Om jag har en dålig dag...
Eller om jeansen blivit för trånga efter julen -
då känner jag mig osäker hela veckan.
Jag utmanar läsaren i kapitel 3.
Första kapitlet frågar: "Vem du tror dig vara och varför?"
Andra kapitlet handlar om orden man uttalat över ditt liv -
och hur man blir av med "ordknivarna" och ersätter dem med sanningen.
Tredje kapitlet handlar om att man inte bara har en känsla.
Den måste komma någonstans ifrån. Jag trodde att känslan bara var där.
Men man kan alltid spåra dem tillbaka till vissa föreställningar.
Och känslor leder till handlingar.
Därför utmanar jag dem, särskilt kvinnorna, att känna igen sin kamp.
Om den största kampen sker dagligen framför spegeln -
skriv då med tusch på spegeln alla möjliga slags sanningar.
Min egen kamp var kopplad till tidningar.
Jag jämförde mig alltid med det jag såg i dem.
Känslorna av otillräcklighet var enorma. Jag dög inte!
Jag är medveten om min kamp. Jag undviker inte tidskrifter -
men jag är förberedd. Mitt huvud och mitt hjärta har beskydd.
Det är att ta tankar tillfånga och tvinga dem till lydnad.
Jag greppar tag i tanken innan den hinner nå hjärtat.
Jag har små skyddsnät som som jag tar på mig varje dag.
"Kom, så tar vi tankar och känslor tillfånga!"
Du ska sjunga några sånger för oss ikväll.
Vad tänker du sjunga? - Först "I'm Still Here" - "Än är jag kvar".
Den skrev jag när jag var längst nere i botten.
Det var nedförsbacke, trött på att leva med missbruk och depression.
Fullkomligt frälst hela tiden men -
utan att förstå frihetens kraft.
Jag tillhörde dessutom en väldigt prestationsinriktad församling.
"Berätta inte om din ätstörning, då förlorar du din lovsångsplats."
Jag hade glidit ner till botten och gråtit ögonen ur huvudet.
Jag greppade min fiol och började spela, och sången bara...
Det är en härlig dag för en låt- skrivare när en sång bara kommer.
Den var som en klagovisa: "Gud, allting rämnar omkring mig.
Det är som en rasande storm, men jag vet att om jag är kvar här -
så finns det en syfte, och om jag är kvar här, så har jag kämpaglöd -
och det finns alltid hopp."
Den här sången sjunger jag först.
Sedan sjunger jag "Black Monday" - "Svarta måndag".
Den är lite annorlunda än förra årets version.
Jag lärde mig en läxa. Jag spelade in "Black Monday" på cd:n.
Sedan skrev jag om texten, för jag tyckte inte om den.
Någon sa sig gilla den ursprungliga, men nu får hon höra den nya.
Och "The View" - "Utsikten". Den är från min New York-tid.
Sist sjunger jag "God Loves Ugly" - "Gud älskar det fula".
Du har en cd, en bok och även nedladdningsbar musik.
Min generation gillar inte cd-skivor.
Mamma ville ha en cd. Därför måste man väl göra även sådana.
Man behöver bara gå in på datorn och ladda ner.
Har alla iTunes? Bra. Då är det bara att ladda ner.
Där finns alla cd-skivans sånger.
De nio sångerna motsvarar de nio kapitlen i boken.
Medan Christa förbereder sig, vill jag säga att...
Jättebra! Själv iddes jag inte visa mina strumpor.
Om du känner någon i din familj eller nära omgivning -
som brottas med anorixi, bulimi, depression eller som skär sig -
då är den här boken en fantastisk gåva till en medmänniska som lider.
Vi ska ge bort ett exemplar till någon.
Finns det någon här som har en familjemedlem som behöver den?
Boken är din!
Kristi sinnelag
Jag måste ta av halssmycket jag fått av den härliga Theresa Cooke -
för det slår mot fiolen.
Köp ett sådant här, ni också, för det är jättefint!
Det är mitt favoritsmycke, och det är inte bara som jag säger.
Låten heter "I'm Still Here" - "Än är jag kvar".
Stormen, vinden, regnet -
har åter mött mig -
och stört det blå.
Himlen blev grå, blev kall, blev vinter igen -
och störde det blå.
Men än är jag kvar.
Ja, än är jag kvar.
Fastän storm, fastän vind -
och regn åter mött mig -
och stört det blå -
är jag ännu kvar här.
Nu förflyttar vi oss från sorgen till verklig lycka.
Har någon någonsin haft en dålig dag? Jag -
hamnade en gång i ett ösregn. Jag hade spelat med Michael W. Smith.
Vi är i Washington D.C. och jag blev riktigt arg på regnet.
Jag blev arg, därför att det var så långt till hotellet.
Mitt hår blev blött och jag hade just tvättat det.
Men så gick det upp ett ljus!
Att jag blev arg fick inte regnet att sluta.
Det bara förstörde en stund som aldrig kommer tillbaka.
Jag såg på situationen och tänkte att kan jag inte förändra den -
så kan jag förändra mig själv i situationen.
Jag beslöt att strunta i det tråkiga och skrev en tokig sång.
Den påminner om hur man hanterar svarta måndagar.
Jag har varit röd som eld -
och solen har skinit klart.
Mitt hjärta bultar så härligt hårt -
när jag blivit kär.
Jag har varit grön -
som när en blomma -
öppnar sig för första gången.
Jag ska nog försöka igen.
Var finns min regnbåge -
och mitt livs alla färger -
när himlen täckts av mörka moln?
Svarta måndag -
du kan inte trycka ner mig.
Svarta måndag, gå härifrån.
Bort med ditt gift -
när jag är svag.
Svarta måndag -
idag kan du inte trycka ner mig.
Ibland är jag nere -
bara sitter och ser -
molnen fara förbi på himlen.
Ibland känns det så skönt att gråta.
Allting förändras till det bättre -
och jag står upp igen.
Svarta måndag -
du kan inte trycka ner mig.
Svarta måndag, gå härifrån.
Bort med ditt gift -
när jag är svag.
Svarta måndag -
idag kan du inte trycka ner mig.
Okej, här börjar er del av det hela.
Skaka litet på huvudet.
Nästa gång bilbatteriet och bankkontot är tomma -
sjung den med mig.
Skaka litet på fingret - nej-nej, nej-nej!
Nej, nej, den här gången trycker du inte ner mig!
Sjung!
Nej, nej, den här gången trycker du inte ner mig!
Svarta måndag, du kan inte trycka ner mig.
Svarta måndag, gå härifrån!
Tack så mycket. Nu vet ni vad ni ska göra.
Sången mot de svarta måndagarna passar vilken veckodag som helst.
Jag bodde i New York för flera år sedan.
Jag flyttade alla mina saker till ett pyttelitet rum med ett eluttag.
Ingen luftkonditionering och rekordvarm sommar i New York.
Men jag visste att jag skulle vara där.
Jag packade upp gitarren vid soluppgången -
och tänkte att hela mitt liv handlar om perspektiv.
Många skulle nog tänka att min situation var hemsk.
En granne dog precis då, och hos en annan grälade de.
Det hände allt möjligt galet.
Men det handlade om perspektiv. Jag skulle vara just där.
Två små saker i min arsenal: perspektiv och tacksamhet.
De förändrar allt. Precis allt!
Så jag skrev en liten sång om min galna situation.
"The View" - "Utsikten".
Har just packat upp de sista lådorna.
Allt jag äger och har finns i detta rum.
Jag vet inte hur jag hamnade här -
vet inte var jag ska börja.
Jag har rest alltför långt.
Sitter på skrynkliga lakan -
och tänker för mig själv:
Jag är ändå lycklig!
Jag vill bara säga -
att utsikten är fin härifrån.
Allting är så vackert så här års.
Fast jag inte vet något om min framtid -
stannar jag nog ett tag...
Min hyresvärdinna heter Barbara -
och ibland kallar jag henne Mamma.
Hennes Jersey-accent påminner om -
hur långt hemifrån jag faktiskt är.
Jag älskar trafikflödet -
under mitt fönster.
Människorna i denna stad -
verkar ha nånstans att gå.
Överallt går det par -
men jag sitter här ensam.
Ändå är jag lycklig!
Jag vill bara säga -
att utsikten är fin härifrån.
Allting är så vackert så här års.
Fast jag inte vet något om min framtid -
stannar jag nog ett tag...
För solen är på väg upp -
klarare än nånsin.
Jag har väntat på den i hela mitt liv.
Ett par hundra dollar på fickan -
och ett litet hyresrum.
De säger att jag är galen -
Hur ska du klara dig där?
Men jag drivs av en längtan -
som inte går att förklara.
Ibland måste man bara följa sitt hjärta.
Jag ser takens alla färger -
och vet att jag är lycklig!
Jag skrev "God Loves Ugly" för flera år sedan.
Den fantastiska Jordin Sparks, vinnare i "American Idol" -
sjöng den på sin första skiva.
Sången skildrar min egen story.
Den var också hennes story och många, många andras.
Denna sång har berört många -
och första gången jag hörde den började jag gråta.
Man ger Gud lov att älska den fula delen och göra den vacker.
Den villkorslösa kärleken gör det fula i oss vackert.
Det är det enda som hjälper.
Förra året upplevde jag ett personligt genombrott.
Jag skrev denna sång i vetskapen om att den vara sann.
Förra året bröt den genom, och för första gången sjöng jag den -
och verkligen trodde på orden. Hur kan jag överträffa det nu i år?
Då sa Herren: "Du har redan levt ett helt år i tron på den.
Tänk vad du kan ge dem nu!"
Ta emot dessa ord om du känner igen dig.
Om det finns fula ställen i ditt liv - sådana som du skäms över -
låt mig sjunga denna sång över dig och in i dig.
Låt Honom älska dig så djupt att du aldrig blir densamma.
"God Loves Ugly" - "Gud älskar det fula".
Du sa att jag inte var vacker -
och jag trodde dig.
Du sa att jag inte var något speciellt -
och jag levde enligt det.
Jag såg ner på mig själv -
och såg bara fel på mig själv i spegeln.
Med alla mina brister -
vem skulle vilja ha mig?
Men Gud älskar det fula.
Han ser med andra ögon.
Gud tar det fula -
och förvandlar det till något vackert.
Tydligen är jag vacker -
eftersom Du älskar mig.
Jag försökte putsa utsidan -
glänsande och ny.
Jag gjorde allt för att se annorlunda ut.
Men inombords visste jag -
att djupt därinne fanns hemligheter -
som jag försökte glömma.
De gamla spökena i mina korridorer -
tröttnade aldrig på att påminna om det gångna.
Men Gud älskar det fula.
Han ser med andra ögon.
Gud tar det fula -
och förvandlar det till något vackert.
Tydligen är jag vacker -
eftersom Du älskar mig.
Hjälp mig att tro -
att Du älskar mig -
fast Du ser allt i mig.
Hjälp mig att tro -
att Du älskar mig -
fast Du ser allt i mig -
och ändå säger att jag är vacker.
Tack ska ni ha för den här stunden.
Kristi sinnelag!
Christa, tack så mycket!
Det har varit en bra dag.
Det har varit en riktigt bra dag i Guds rike.
Vi har lärt oss nya saker och prisat Gud av hela våra hjärtan.
Vi har lärt oss om slaveri och hur man hittar kontakten.
Och vi avslutade det hela med ett mäktigt vittnesbörd och predikan -
och med fantastisk sång.
Hela dagen har vi lärt oss om Guds skönhet och majestät -
och om Guds ovillkorliga kärlek och nåd -
och om Guds godhet och hur Han tänker angående oss.
Min bön är att vi låter sådana här dagar -
klargöra för oss vilka vi är.
Vi har bett för detta möte -
att alla ska åka hem förändrade -
och förstå djupet av Guds kärlek till oss -
och förstå hur Gud tänker angående oss och söker oss -
så vi lär oss att leva i växelverkan med Honom -
på ett helt nytt sätt.
Så att våra sinnen kan bli förnyade och vi förändrade.
Det finns ingen här som inte törstar efter förändring.
Det finns ingen här som inte längtar efter att förändras.
Att vara "någon". Var och en är skapad till att vara "någon".
För varenda en av oss finns ett särskilt ställe.
Startpunkten till "det särskilda" är vad du tänker om Gud.
Världens viktigaste sak är just detta: vad du tänker om Gud.
Din världs största sak är vad Gud tänker om dig -
och sedan att tro på det som Han säger om dig.
Allting måste böja sig inför Hans uppfattning om mig.
Jag tror ärligt att detta veckoslut förändrar era livsberättelser.
Vi sänder ut er på en helt ny resa.
Översättning: Heaven TV7 Sverige