KRISTEN PÅ JOBBET reklambranschen
Jag tyckte reklambranschen verkade kul.
Jag blev förtjust i tanken men det tog slut på hösten då jag -
skulle göra lumpen vilket tog 11 månader.
Det skedde en stor förändring i mitt liv -
under min tid som värnpliktig.
Tomheten i livet hade plågat mig en längre tid.
Jag började leta i biblioteket på kasernen.
Under skoltiden hade jag ibland lånat -
andliga böcker i biblioteket och i lumpen läste jag -
bland annat den kände författaren Tapio Nousiainens bok.
I den översköljs läsaren så starkt av Guds Ord -
att jag vaknade till med förskräckelse -
då jag förstod att jag inte är troende och -
att även jag måste ta ett trosbeslut.
Det var startskottet på en tid av ivrigt sökande.
Jag var ensam och hade ingen att fråga till råds.
Jag undrade hur jag skulle göra. Hur kunde jag vara -
säker på att jag ärver evigt liv?
Nästa gång jag fick permission och åkte till min hemstad -
läste jag församlingsannonserna i tidningen.
På en liten ort nära Tammerfors ordnades -
några ungdomsmöten inför påsken och dit åkte jag.
Där fick jag lite klarhet men jag förstod inte allt.
Tillbaka i lumpen upptäckte jag att där fanns en bibelstudiegrupp.
Det var brigaden i Vekaranjärvi.
Jag gick till bibelstudiegruppen som ordnades av värnpliktiga.
En av deltagarna blev intresserad och sa: -
"Du har inte varit här tidigare. Vad fick dig att komma?"
Jag sa att Gud för ett par veckor sedan visat mig i biblioteket -
att jag inte alls är troende, att jag i verkligheten skäms för Jesus.
Det fick mig att ivrigt börja söka.
Han började tydligt förklara utifrån Guds Ord -
hur man kommer in i Guds Rike.
Han bad mig också komma med till Helsingfors på nästa permission, -
till församlingen han själv gått till.
Där skulle man be för mig.
När vi följande gång fick ledigt åkte jag med honom.
Den kvällen hände någonting ganska speciellt.
Innan vi åkte till församlingen -
bjöd denne vän på fika hemma hos sig.
Hans fru frågade mig varifrån jag är hemma.
Jag sa mitt namn och berättade att jag kommer från Tammerfors.
Hennes tvillingsyster var också med.
De såg på varandra och sa: "Minns du för två veckor sedan -
då vi bad tillsammans här och talade i tungor?"
Två ord hade då kommit till dem: "Tapani från Tammerfors."
Jag lyssnade som fallen från skyarna.
Enda gången jag besökt Helsingfors var -
en gång på 60-talet med min mormor.
Helsingfors var fullständigt obekant för mig.
Jag märkte att här hade Gud sitt finger med i spelet -
och jag var redo att göra vad som helst.
Efter mötet senare på kvällen -
var jag genast redo att gå fram till förbön.
Man bad att Jesus skulle förlåta mina synder och att -
jag skulle bli fylld med den Helige Ande, -
så den kvällen talade jag för första gången ett främmande språk.
Förutom allt detta goda så blev jag också döpt samma kväll.
Efteråt kände jag en frid som inte är av denna värld.
Jag tänkte att nu är jag inne i Guds Rike.
Ungdom Med Uppgift Tammerfors tejpning på kontoret
Sedan började mitt arbetsliv ta form.
Efter lumpen hade jag varken studieplats eller jobb.
Jag gick direkt till arbetsförmedlingen och -
fick jobba i en trävarufirma ett par månader men -
trivdes inget vidare så jag slutade och var arbetslös ett tag.
Sedan hörde jag mig för på reklambyrån där jag varit före lumpen.
Man sa att det inte finns något nu men de ringer då de behöver någon.
Efter ett tag ringde de och sa att -
jag kan komma och jobba ett par veckor.
Nu har de två veckorna räckt 45 år.
Det började med två veckor. Det var ett trevligt jobb.
Jag lärde mig jobbet av de andra anställda.
I lite över ett år jobbade jag i min hemstad -
tills jag flyttade till Helsingfors av andliga orsaker.
Jag fick god färdkost med mig från Tammerfors; -
de sa att någon följer med mig. Att vi ska åka -
direkt till Kesko-gruppens huvudkontor i Helsingfors.
Där blir jag presenterad för K-affärernas rådgivare.
Jag åkte iväg med min följeslagare. Han berättade där att -
jag flyttar till Helsingfors och börjar jobba där.
Jag behövde inte lägga två strån i kors för att få jobb.
Men i allt detta var det ändå Gud som ledde mig.
Det står i Bibeln att då vi först söker Guds Rike -
ska allt det andra tillfalla oss. (Matt 6:33)
Då jag i efterhand tänker på jobbet ser jag att -
jag egentligen aldrig behövt försöka sälja min yrkeskompetens.
Med hjälp av olika personer och genom olika förlopp -
har detta yrke försörjt mig bra.
Att söka Guds Rike hör samman med -
löftet att då vi gör detta så -
har Gud lovat fylla alla våra timliga behov.
Följande viktiga sak som kommer efter att du blivit troende -
är att gå med i en församling och bli en del av den.
Det står i Bibeln att vi ska bli sammanbyggda i Honom -
till en boning åt Gud genom Anden. (Ef 2:22)
Då jag sedan gick med i församlingen -
så var det en mycket intensiv gemenskap.
Vi hade gatuevangelisation och besökte sjukhus, -
bad för sjuka och besökte åldringshem, -
undervisade yngre personer, hade bibelstudiegrupper -
och skötte allt inför församlingens möten.
Allt detta hör till livet i församlingen.
Där vill Gud verka för att alla ska hitta sin plats.
Du känner att detta är din uppgift.
Då du sedan rotar dig på platsen känner du dig tillfreds.
Du känner att ditt trosliv betyder något och -
livet blir meningsfullt då du hittat en egen plats.
Gud har skapat två händer till oss människor -
och speciella uppgifter som händerna kan utföra.
Då handen gör det som den är skapt till -
känner den sig vara på sin rätta plats.
Så är det med våra kroppsdelar.
Det finns ju konstnärer som målar med tårna -
men det är svårt. Handen är skapt för detta och mycket mer.
Även i församlingen har du och alla som -
upplevt pånyttfödelsens under en egen plats -
som är reserverad för dig i Kristi kropp.
Det finns yttre lemmar och en oräknelig mängd -
av alla möjliga organ inuti människan: -
celler, senor och allt vad det är.
Det finns en plats reserverad för alla i Kristi kropp.
Då du fyller den platsen känner du att du är på rätt ställe.
Då fungerar också harmonin fullkomligt i kroppen.
I mitt privatliv växte ju min familj naturligtvis också.
Under de första åren åkte jag kanske fem, sex kvällar i veckan -
till församlingen eller någon bibelstudiegrupp efter jobbet.
Då jag tänker på det nu efteråt -
ser jag att åren flög i väg.
Och än idag, flera årtionden senare, -
inser jag hur viktig församlingen är.
Är du någon gång nedstämd får du uppmuntran -
och där kan andra bära dig.
Har du något på hjärtat som tynger kan du dela -
det med andra i gemensam bön och bördan lättar.
Det hände också i mitt liv som yrkesman och företagare.
Och i mitt privatliv har det funnits saker som jag -
fått dela med andra troende i församlingen.
Det är en ofattbar lättnad att ha någon att dela bördan med.
Jag vill ännu tillägga då det gäller -
att söka Guds Rike och hitta sin plats att -
Gud vill verka i dig, både vilja och gärning.
Det går till så att Gud styr dina tankar och ditt inre -
i en viss riktning så att vissa saker börjar intressera dig.
De är intressanta och på så sätt drar Gud ditt inre jag -
mot den plats där Han vill använda dig.
I början av 80-talet fick jag en möjlighet att börja jobba med -
bibelstudiegrupper i hemmen i närheten av Tavastehus.
I nästan tio år åkte jag dit till olika platser.
I flera år höll vi bibelstudier hos en änka.
Det var ett oerhört välsignat arbete under de åren.
Hundratals människor kom och tiotals blev frälsta.
Ända tills hon på grund av åldern insjuknade och -
kort därefter samlades hem till glädjen i himlen.
Vår bibelstudiegrupp slutade där men jag såg att -
Gud öppnade den tjänsten för mig och jag var ivrig att -
få göra detta vid sidan av företagandet.
Jag var på jobbet klockan fem och hann jobba elva, tolv timmar.
Sedan träffade jag bröderna på en bensinmack -
fyra-femtiden varje torsdag.
Därifrån åkte vi till Tavastehustrakten.
Vi kom hem närmare tolv på kvällen.
Vi var trötta då vi for och pigga då vi kom.
Och sedan på jobb 5-6 tiden nästa morgon igen.
Det var ett under att krafterna räckte till allt.
Jag har goda minnen från den tiden.
På detta sätt vill Gud befästa saker.
Han lägger något på ens hjärta och pekar ut riktningen.
Vi ställs alla inför viktiga frågor i livet.
Vem ska du gifta dig med? På vilken ort ska du bo?
Vad ska du jobba med? Vilka andliga uppgifter?
Gud vill vara med och påverka allt detta.
Du förlitar dig inte endast på ditt mänskliga förstånd -
utan låter Gud påverka och leda dig.
Lilla 3:an
Välkommen till Lilla 3:ans första testsändning.
Först ställer vi in bildkvaliteten, skärpan och volymen.
Vi har också en ny knapp här: Roliga knappen.
Om programmet blir för sakligt kan man -
vrida på den så det blir skojigare.
Det här är ett barnprogram som visas i den nationella TV:n.
Barnen har skickat in teckningar. Jag ska visa några.
Naami och Theo har skickat dessa till studion.
Här ser ni den första som föreställer solen och krokodiler.
Här ser vi också ett hjärta på himlen.
Naami har inte sagt varför det är på himlen.
Theo och Naami skriver sedan så här: -
"På våren lyfter vi alltid ut gungorna."
De är ivriga och har skrivit på teckningen: -
"Morfar, kan du ta fram gungorna?"
Här står en glad morfar. Han har svart hår på huvudet.
Här är en teckning till mormor: -
"Naami är en ivrig städerska."
Hon har skickat en bild som visar en städhjälp.
Hon städar tillsammans med hunden.
Det kostar fem euro att städa ett hem.
Så har vi några tackkort. Mormor tackas för att -
hon skött barnen på sommaren.
Här står det: "Det var kul och jättefint hos mormor på sommaren.
Det var ganska skoj att äta för maten var alltid god.
Att sova var tråkigt men vi tyckte ändå om det.
Mormor hittade på kul grejer och överraskningar.
Mormor är snäll! Det var kul att göra utflykter. Naami och Theo."
Nu har vi här som gäster på Lilla 3:an -
Naami och Theo som skickade in teckningarna.
Vad trevligt att ni barn kan delta i sändningen.
Vill ni se fler sådana program? - Nej! - Nej!
Märkligt! Programmet var ju så trevligt.
Jag hoppas att ni har någon programpunkt nästa gång. - Nej!
Barnen vill se er uppträda.
Nej! -Nej! - Jo. Tack ska ni ha barn för att -
ni så ivrigt deltagit i sändningen.
Det var kul att ha er med! Hejdå!
Församlingen hade stora barnläger varje sommar.
Även jag var med där sedan vi fått barn.
Min fru deltog och jag, som ju jobbade med reklam, -
gjorde alla möjliga skyltar. Teveskärmarna ni såg -
gjorde jag till barnens kvällsprogram -
och till barnlägrens "nyhetssändningar."
Först kommer man till tro och in i Guds Rike.
Sedan välsignade Gud familjen och företaget.
Som fjärde punkt höll jag också i många år -
på med olika former av motion och sportgrenar.
Men företagarens arbetsdag är sällan åtta timmar.
Jag jobbade ibland elva, tolv timmar och -
sedan var det familjen och församlingen.
Därför föll idrotten och motionerandet bort.
Jag försökte några gånger ge mig av femtiden -
för att springa längs landsvägen men jag märkte att -
nattspringandet är något jag får glömma. Det orkar jag inte med.
- Ja, det stämmer att pappa var mycket borta medan han jobbade.
Man såg inte mycket till honom till vardags.
Men alla lediga dagar ville han umgås med oss flickor.
Vi gjorde allt möjligt roligt under loven och -
ibland på veckosluten då han var ledig.
Då hittade vi alltid på något tillsammans.
Jag kommer speciellt ihåg att vi på sportlovet -
alltid åkte till Lappland för att åka slalom en vecka.
Pappa ville verkligen tillbringa tid med oss.
Han lärde oss åka slalom och snowboard -
och ville att vi skulle göra sådant på fritiden.
Om det fanns tid på veckosluten kunde vi åka och bada.
Han lärde åtminstone mig simma.
Vi gjorde allt möjligt trevligt tillsammans.
Om somrarna åkte vi någonstans och -
han var då mycket närvarande.
- Flickorna såg mig aldrig om morgnarna.
Jag var ju på jobbet redan klockan fem.
Ibland var jag där redan klockan fyra.
Jag minns en gång... Jag var där tidigt på morgonen.
Jag hade två nycklar i fickan och stod vid ytterdörren och -
såg på nycklarna och undrade vilken som går till dörren.
Jag hade låst upp dörren hundratals gånger men -
jag var så slut av trötthet att jag bara stirrade på nycklarna -
och undrade vilken nyckel som passar.
Jag kan ännu komma ihåg att jag stod -
en bra stund och stirrade på nycklarna.
Sedan satte jag rätt nyckel i låset.
Jag minns att det nog var på grund av tröttheten -
som saker inte alltid fungerade som det skulle.
Ibland pågick en större renovering i mataffärerna -
och jag skulle jobba med miljön.
Jag kunde då ha tre affärer på samma gång -
som alla hade sina "deadlines."
Då var jag tvungen att försöka göra alla tre på samma gång.
Då var det bråttom. Men på så sätt gick åren.
Ändå led jag inte av utmattningssyndrom.
Församlingslivet var min säkerhetsventil.
Hade jag alltid jobbat från morgon till kväll, -
tänkt på jobbet på natten och jobbat på dagen -
så hade jag verkligen kunnat få burnout.
Men församlingen var en säkerhetsventil liksom -
bibelstudiegrupperna och gemenskapen.
Det var en helt annan värld.
Därför kunde du dra efter andan där.
På 80-talet hade vi en sådan verksamhet att -
vår församling besökte sjukhusen och sjöng där.
Det fanns ivriga systrar. På den tiden fick man ännu -
sjunga i sjukhusets korridorer och -
till och med prata med folk inne på rummen.
Sedan kom systrarna till mig och sa att -
någon ville ha förbön t.ex. på Mejlans sjukhus dit vi också gick.
Jag gick alltid om jag fick ett namn eller en adress.
Jag minns ett rum på onkologen.
Där var en kvinna som var döende liksom alla andra i rummet.
Jag berättade hur viktig det är -
att tänka på frälsningen och det eviga livet.
Sedan bad jag. Personen närmast dörren -
ville ha förbön och ville ge sitt liv till Jesus.
Då de andra hörde vad vi gjorde ville också de ha förbön.
Då systrarna senare hälsat på dem -
sa skötarna att de blivit så förunderligt lugna.
Innan dess hade de varit oroliga och rädda.
Men efter besöket blev de alla lugna.
Jag förstod att samvetet blivit renat.
Kraften i Jesu blod hade skapat försoning -
i deras hjärtan och tvättat bort alla spår av synd.
Gudomlig frid och ett lugn kom över dem -
och fyllde deras sista stunder i livet.
Liknande saker hände många gånger -
då jag fick vara med och be.
Men på 90-talet fick man knappast komma till sjukhusen längre -
för att sjunga eller gå in i obekanta människors rum.
Gud har i Sin stora kärlek förberett en dörr -
genom vilken vi går in i det eviga livet.
Jag minns en gång på 60-talet då -
jag som tioåring samlade tändsticksetiketter.
Vi letade i soptunnor och överallt.
En gång såg vi ett stort papperslager i en stadsdel.
Vi kikade genom gallret och jag såg att -
där fanns en bal med tändsticksetiketter.
Det var jättestora pappersark, troligen från något tryckeri.
Jag tänkte att med dem kan vi fylla alla våra häften.
Det var dagtid och portarna var öppna.
Männen på papperslagret jobbade där någonstans.
Vi kröp över staketet som tjuvar, -
gick fram till balarna och ämnade börja -
riva loss etiketterna från balarna.
Då tog en av dem som jobbade där fast oss.
Han undrade varför vi kom över staketet -
som tjuvar då porten var öppen.
Det är snart 60 år sedan men han frågade mig -
om jag klättrar in genom fönstret hemma också.
Jag nekade och han undrade varför vi då här klättrade över staketet.
Han kanske inte direkt kastade ut oss men -
knuffade ganska bryskt ut oss genom porten och vi fick ingenting.
Du kommer inte heller till himlen annat än genom porten.
Också vi hade haft en liten chans att få etiketter om vi frågat.
Vi kunde ha fått dem men då vi kom som tjuvar kastade man ut oss.
Detta gäller i synnerhet himmelriket.
Endast de som går in genom porten kommer dit.
Översättning: Himlen TV7
Hej! Jag heter Riku Miettinen.
Jag vill veta om tron på Jesus är till verklig nytta i arbetslivet.
Jag har gjort dokumentären Kristen på jobbet.
Om du vill veta huruvida tron fungerar i vardagen -
är du välkommen att stödja programserien.
I Sverige: Swish 123 677 9300
I Finland Ring 0600 10070 (10,01 EUR + lna)
Tack för din gåva! Hejdå!