Mul oli kõik hästi.
Mul oli kolm last ja mees.
Hea ja huvitav töö.
Olin ema juures Riihimäel.
Mu isa oli surnud just märtsis ja ema oli väga haige.
Sinna tuli noorema venna sõber oma tütrega.
Mõtlesin, et tahan olla emaga omavahel.
Kuid ta tuli ja hakkas rääkima Jumala imedest.
Mõtlesin, et seda elavat Jumalat tahan minagi tunda.
Siis küsib minult, et kas tahad seda Jeesust?
Vaikisin hetke ja ütlesin, et mul pole ühtki vabandust,
tahan järgida Jeesust.
Puudutus
Lubasin sellele Ristole, et lähen ristimisele.
Olin olnud seni luterlane, ega mõelnud lahkusust.
Ta oli väga arukas ja ütles, et ära talle luba.
Kui kellegile lubad, luba Jumalale.
Taas olin hetke Jumala ees ja
ütlesin Jumalale, et luban, et lähen ristima.
Nii kui lubasin, nii ma tegin.
Järgmisel päeval tunnistasin töökohal,
et olen saanud usklikuks ja lasen end ristida.
Sain erinevate pilkude osaliseks.
Olin viiekümnene, see on võimas.
Ma tahtsin kõigile seda, mida olin leidnud.
Teadsin, et inimesed ei mõista, nagu minagi polnud mõistnud.
Rääkisin tuttavatele, tunnistasin metroos ja jagasin traktaate.
Tahtsin, et kõik teaksid, et Jeesus on surnud meie pärast
ja ilma Jeesuseta me ei pääse Isa juurde.
On ekslik arvata, et siis lõpeb kõik meeldiv,
et ei või teha seda, teist ega kolmandat.
Et vanemana elust enam ei hooli, see on ekslik.
Olin enda meelest küllalt tasakaalukas ja positiivne.
Juhtus, et mõni rumal sõna lipsas suust, kui lõin pea või käe ära.
Kui tulin usule, kadusid need vandesõnad esimesena.
Usu vaid Issanda armastusse. Usalda end minu kätte ...
Ükskord ärkasin vastu hommikut kella 3-4 vahel.
Ei tea, oli see ilmsi või oli see unenägu, aga see oli nii tõeline.
Minust vasakul lehvitati imiku mütsi ja särgikest.
Teadsin, et mulle armsasse perre oli sündimas laps.
Hetke pärast oli keegi mu kõrval põlvitamas.
Ta pani oma käe mu kätele, mis olid mu rinnal risti, kui magasin.
Ta õnnistas mind pikalt.
Kogesin, et selle lapsega juhtub midagi, aga
Jumal suudab ja pöörab kõik heaks.
Tuhud algasid kolm nädalat enne määratud aega.
Ema läks haiglasse, kõik oli OK.
Vastu hommikut algas sünnitus.
Laps oli sündimas nägu ees.
Arst püüdis altpoolt last kätte saada
ja proovis teda seitse korda vaakumiga välja imeda.
Laps suri sinna emakasse.
Lapse hingamine oli lakanud
ja ämmaemand püüdis aidata, et laps saaks hapnikku.
Lapse süda veel lõi, aga arst püüdis ikka last altpoolt kätte saada.
Laps nii suri.
Kui laps välja lõigati, oli lapse värvus muutunud tumepunaseks.
Nägin hiljem fotot.
Ta ühendati hingamisseadme ja muude seadmetega.
Järgmisel päeval läksin kella ühe paiku ema vaatama.
Mul oli ta tütar kaasas.
Tütar nuttis ja ema ütles, et ta ei pea vastu.
Arst ütles, et päeva kolme pärast saab ta ajukahjustuse.
Pidin kohe saama lapse juurde.
Ema ei jaksanud käia ja medõde sõidutas ta lapse juurde.
Laps oli kohe ukse kõrval.
Läksin otsejoones lapse juurde. Panin käe lapse kohale
ja teadsin, et tuleb kuuldavalt öelda:
"Jeesus Kristus, tervenda ta laps."
Hetke pärast oli laps pööranud pea meie poole ja avas silmad.
Ta vaatas oma kaunite silmadega. See oli midagi nii imelist.
Siis tegi kaks kolm korda imemisliigutusi.
Seejärele järgnes täielik taastumine.
Sealne õde rääkis, et nad üritasid last hingamisseadmest lahutada,
kuid kopsud ei suutnud veel iseseisvalt töötada.
Öeldi, et kuna kopsudesse tuleb nii palju süsihappegaasi,
et ta tuleb igal juhul seadmest lahutada.
Ta lahutati, aga see laps elab.
Järgmisel päeval kutsus selle intensiivravi osakonna peaarst,
lapse vanemad enda juurde, rääkis nendega tund aega
ja ütles lõpuks, et sellisest asjast,
mis teie lapsega juhtus, tavaliselt välja ei tulda.
kuid teie puhul on juhtunud ilmne ime.
Nüüd täitub sel lapsel 3.oktoobril kaks aastat.
Tore terve laps.
Jumal on imeline, Ta on nii kallis.
Ta kutsub sindki, kusiganes oled, tule Tema juurde.
Kui teed selle otsuse, et võtad Jeesuse Kristuse oma ellu,
ei kahetse sa seda.
Sellega avaneb nii imeline elu.
Nagu Sõna ütleb: ülikülluslik elu.
Elve tunnistus
Tõlge: Piret Korol