ISLAM
JIHAD
KORANEN
SHARIA
HADITHEN
KVINNORNA
KORANEN ELLER BIBELN?
Välkommen tillbaka till "Koranen eller Bibeln?"
Jag heter Al Fadi.
Dagens avsnitt handlar om en muslimsk kvinnas resa -
som lämnade islam och blev en Kristi lärjunge.
I tidigare program tog vi ju upp ett antal känsliga ämnen -
som islam i stort sett påtvingar sina anhängare.
Ett av de ämnen som ligger mig särskilt varmt om hjärtat -
är den muslimska kvinnans ställning inom islam.
Min gäst i studion i dag är en kär syster i Kristus, Amani Mustafa -
som är värdinna för det populära TV- programmet "Den muslimska kvinnan".
Välkommen hit.
Al, det är ett nöje och en ära för mig att få komma hit.
Jag har länge följt ditt arbete och är imponerad över -
ditt hjärta för den muslimska kvinnan och de frågorna.
Tack. Syster Amanis resa från islam till kristen tro -
kommer att uppta flera programavsnitt.
I dag handlar det om början på den resan ut ur islam.
Syster Amani, varsågod.
Jag växte upp i en "moderat" muslimsk familj i Egypten.
Med det menar jag att vår familj utövade islam på ett måttfullt sätt.
Vi bad och fastade och läste Koranen -
samtidigt som vi var öppna, välutbildade och normala människor.
När jag var tonåring beslöt min mor sig plötsligt för att bli kristen.
I vår kultur, i vårt samhälle i Egypten var detta något helt nytt.
Vi hade aldrig hört talas om något sådant.
Inte bara kulturellt, utan även som muslimer vet -
alla att straffet för att lämna islam är döden.
Så när min mor kom hem och sa: "Jag har blivit kristen -
Någon har förvandlat mitt liv" -
tänkte vi att hon kanske hade gått och blivit tokig.
Inom islam finns varken valfrihet eller religionsfrihet -
så din mor kunde inte bara bestämma sig för att -
lämna islam, oavsett anledning. Ett sådant beslut är omöjligt.
Det stämmer. Första tanken blev: "Det kan du inte. Byta religion?!"
Straffet för det är ju döden! Sådan är lagen.
Det handlar inte om hjärtat eller ett val -
så vi trodde att hon hade förlorat förståndet.
Min mormor och jag måste försöka rädda -
både henne och vårt rykte, för i vår kultur är religionen ens liv -
ens rykte. Man blir fläckad och märkt för all framtid -
om man lämnar sin religion.
Islam är din identitet. - Just det.
Men mor bestämde sig ändå för att fortsätta, men inte bara det.
Hon försökte också omvända oss. Hon berättade om Jesus -
och vi begrep ingenting.
Av oro för sin dotter beslöt min mormor att uppsöka -
närmaste auktoritet: lärarna, imamerna, i moskén -
och bad dem komma och tala förstånd med dottern.
Det blev ju traumatiskt. -På vad sätt?
Imamerna kom och lade helt enkelt fram lagen.
De sa till min mor att straffet skulle bli döden -
och att hon måste välja efter en betänketid på tre månader.
Valde hon inte att komma tillbaka måste de vidta åtgärder.
Den västerländske tittaren kanske tänker:
Men Egypten styrs väl inte av sharialagen?
Då var det inte så, men vem vet vad som ska hända nu?
Egypten styrs inte av sharialagen officiellt -
men däremot ute på gatan.
Där råder sharialagen.
Även om Egyptens grundlag inte utgick från sharia -
ses Egypten fortfarande som ett muslimskt land -
identiteten finns kvar. Antingen styret är grundlagen eller annat -
kommer regeringen säkert att tillåta sharia.
Helt säkert. Man tror ju att även om sharia inte utgör grundlagen -
skulle den som dödade min mamma dömas till fängelse -
men så är det inte. Det skulle betraktas som hedersmord -
och inte vara straffbart, eftersom sharialagen -
skulle ingripa här och i praktiken skydda mördaren.
Det du säger här är att vem som helst, det behöver inte -
vara en i familjen... En granne, någon ute på gatan som fick höra -
om din mor... Vem som helst kan känna sig manad att tillämpa lagen.
Innan jag berättar vidare så behöver våra tittare få veta -
att detta även händer i väst.
När vi hör om hedersmord i Amerika eller Europa -
på grund av att någon bytt tro, så händer detta trots amerikansk lag.
Varför? Därför att den islamska lagen kommer i första hand -
för varje muslim..
Och inte bara i Amerika. Vi läser om det i Kanada och Europa -
och ett sätt att beskriva detta är att islam fungerar som en enhet.
En muslimsk familj som flyttar från t.ex. Egypten till ett -
västerländskt land tar med sig sin identitet, sin lag, sin religion -
hela denna enhet till den nya kulturen.
Ja, det är ett helt paket, du formulerade det bra.
Det ligger i hela den "islamska familjen", som man tar med sig.
Omvärlden påverkar inte den muslimska familjens inre liv.
Det kanske tar sig ett visst uttryck utåt, men inåt gäller islam.
Det är bland annat därför muslimska familjer gärna umgås med varandra.
De vill odla den kulturen och den gemenskapen.
Det blir viktigt att bygga moskéer och islamska samlingsplatser.
Samtidigt skapar det omgivande, icke-muslimska samhället -
en spänning gentemot denna familjeenhet -
och nästa generation blir klämd mellan släktens grundtraditioner -
och "frestelserna" i den vidare, västerländska kulturen.
Den kan handla om enkla saker -
som att gå på en väns födelsedagsfest.
Eller köra bil, inte täcka håret, bära jeans istället för klänning...
Det jag som tonåring gick igenom i mitt land, det muslimska Egypten -
har jag sedan fått hjälpa kvinnor och flickor med härhemma i väst.
Intressant. Vad hände då när din mormor tillkallade -
de religiösa ledarna och de kom och praktiskt taget hotade din mor?
Hon fick ett tydligt ultimatum.
Mormor och jag var väldigt oroliga för min mor.
Mormor insåg vad hon hade ställt till med -
och att hon faktiskt skulle kunna förlora sin dotter.
Jag fruktade för min mors liv.
Hon såg rädd ut men sa: "För mig finns bara Kristus."
Jag såg hennes mod, men samtidigt kändes det övermäktigt.
Jag var rädd att förlora henne och hon måste räddas!
Det bästa sättet, tänkte jag, var att se vad det var för fel på Bibeln.
Vi hade fått lära oss att den Bibel vi har i dag är förvanskad.
13 år gammal tänkte jag hitta alla felaktigheterna och rädda min mor.
Men ärligt talat så räddade Gud mig när jag läste Bibeln.
Så du fick ett nytt uppdrag genom detta?
Du försökte hitta fel i Bibeln, och muslimer (jag var en av dem) -
varnas för att röra Bibeln, den är förvanskad.
Bara muslimernas heliga bok Koranen är fullkomlig.
Du läste väl Bibeln övertygad om att hitta fel i den -
men det rakt motsatta hände.
Det stämmer. Jag var föraktfull och respektlös under min läsning -
och tänkte: "Vad är det för galenskaper skrivna där?"
Jag började med Gamla testamentet, och Gud började uppenbara -
sanningen för mig.
Jag kunde känna igen mig i saker och ting.
Det första som slog mig var att jag kunde förstå det, det lät logiskt!
Texten var lätt att följa jämfört med Koranen -
som är väldigt svår att förstå.
Jag vill klargöra ytterligare för tittarna.
Slår man upp Bibeln vid Första Moseboken 1 i Gamla testamentet -
och fortsätter läsa ända till slutet, Uppenbarelseboken -
så kommer de flesta som läser med öppet sinne och hjärta -
se att det är en enda sammanhängande berättelse -
en frälsningshistoria som löper som en röd tråd genom hela Bibeln.
Läser man däremot Koranen från början och ända till slutet, kapitel 114
åtminstone i den Koran vi har i dag, finns ingen röd tråd, ingen enhet.
Surorna, kapitlen, är sammanställda slumpmässigt och -
och ibland uppenbarligen under brådska, för en del av en sura -
talar om en sak och plötsligt bryts tankegången -
och hoppar över på ett annat ämne.
Josef till exempel, som fyller så många kapitel.
Det är omöjligt att följa, och språket var förstås svårt för mig -
eftersom det var gammalarabiska.
Koranen skrevs på fornarabiska, som inte används i dag.
När jag läste Gamla testamentet är jag i dag säker på -
att den helige Ande verkade i mitt hjärta -
för att rena och förbereda mig för att kunna höra Kristus tala.
Min mor rådde mig att läsa Nya testamentet -
och ägna lite tid åt det.
Först avfärdade jag det, men det visade sig bli -
vändpunkten för min frälsning.
Jag bläddrade igenom Nya testamentet för att se hur det var -
och kom till Johannes evangelium kap. 1: "I begynnelsen var Ordet" -
och resten av texten. Plötsligt stannade allt vid "Ordet".
I dag vet jag att den helige Ande talade till mig och sa:
"Detta handlar om Jesus."
Jag gjorde kopplingen att Jesus i Koranen är Guds Ord -
och ande av hans ande.
Intressant. Så när du läste Johannes 1 vers 1 -
utan att det stod där att det handlade om Jesus -
så kom du ihåg att Koranen talar om Jesus som Guds Ord?
Just det, vi brukade alltid säga att "Issa" är Guds Ord.
Så står det i sura 4:171.
Så vi hade alltid vetat att han var Guds Ord och kallade honom så -
och detta var åtminstone vad Gud talade till mig om.
När jag nått slutet av kapitlet var allting förändrat omkring mig -
och jag kunde se vad jag läste. Jag såg alla situationer och platser...
Du kunde se allt som i en syn, du läste inte bara om det.
Som om berättelsen fick liv för dig.
Ja. Jag vet inte hur länge jag satt där och läste färdigt -
hela Johannes evangelium på en gång.
Tre, fyra timmar - jag vet inte.
Det var som en resa tillsammans med Herren.
Jag minns ett par viktiga saker.
Jag minns att jag såg hans ansikte väldigt tydligt.
Jag kan inte förklara, men det förvandlade mitt liv.
Det andra viktiga som grep mig -
var berättelsen om äktenskapsbryterskan.
När kvinnan kom närmare Jesus -
och folk upprörda och skrikande släpade henne till honom -
såg jag en misshandlad kvinna med rivmärken...
Men det jag framförallt såg var att hon var fylld av skam -
precis som jag själv.
Som 13-åring var jag fylld av skam.
Jag hade alltid fått höra att jag var en källa till skam.
Om jag uppförde mig illa eller gjorde det eller det.
Jag kände igen mig i den kvinnan, och när Jesus vände sig om -
och såg på henne när alla hade gått sin väg -
sa han åt henne att gå och inte synda mer.
Då var det inte den kvinnan mer, utan jag.
Nu säger kanske någon att just din familj var så pass komplicerad.
De sa till dig att du var en källa till skam -
men att islam faktiskt lyfte kvinnan -
och hedrar henne, som vi alltid får höra. Vad säger du om det?
Det fick jag också lära mig, att islam hedrar kvinnan -
och att länderna i väst ser på kvinnan som billig -
som utnyttjas och inte hedras, de håller sig inte hemma...
Allt möjligt sådant fick vi höra om den västerländska kvinnan -
och skönheten i islams hedrande av kvinnan.
Men kände jag det någonsin, så som jag blev behandlad -
eller så som jag läste i Koranen och hadithen och Muhammeds egna ord?
Man kan säga till mig att jag är respekterad i islam och Koranen -
men när Muhammed själv kallar mig för en källa till synd -
och att de flesta i helvetet är kvinnor -
känner jag mig knappast respekterad utan snarare dömd.
Ofta säger vi saker för att dölja vår rädsla och våra problem.
Det är ett problem för den muslimska kvinnan: "Vem är jag i Guds ögon?"
Vad är jag enligt vår religion? Är jag en källa till synd?
Om en man hyser begär efter mig, då får jag betala priset -
eftersom jag inte skylde mig ordentligt.
Och om en kvinna i vissa länder som t.ex. Marocko eller Afghanistan -
blir våldtagen hamnar hon antingen i fängelse -
eller tvingas gifta sig med våldtäktsmannen!
Varför? Därför att så säger lagen.
Egentligen säger alltså lagen att felet är kvinnans och hon straffas.
I Saudiarabien är det oftast den våldtagna kvinnan som blir pryglad.
Jag har också läst i lagen att hon ska pryglas -
eftersom hon kanske njöt av våldtäkten!
Detta är inte bara en tolkning, utan hämtat ur islams undervisning -
i Koranen och hadithen.
Du såg alltså i berättelsen om äktenskapsbryterskan i Johannes 8 -
något du kände igen dig i -
men det starkaste är att du såg -
en Jesus som var olik den Jesus du var van vid i Koranen.
Vad var det hos Jesus i den berättelsen som drog dig till honom?
Det var förlåtelsen.
Det kändes som om Jesus var hennes beskydd -
och även mitt beskydd.
Han såg personen bakom synden.
Vi muslimer känner till berättelsen om äktenskapsbryterskan som -
sökte upp Muhammed och vad som hände med henne.
Hon gick självmant till honom, bekände sitt äktenskapsbrott -
och ångrade sig. Hon var gravid, så Muhammed sa åt henne att gå hem -
föda och amma barnet i två år.
I två år knöt hon an till barnet, varefter hon sa till Muhammed:
"Nu är jag här, hur dömer du?"
Och han sa: "Stena henne!"
Så äktenskapsbryterskan i Joh. 8 fick sin synd övertäckt av Jesu blod -
medan Koranens äktenskapsbryterska fick sin synd täckt av sitt eget blod.
Där har vi skillnaden mellan dem båda.
För mig är skillnaden enorm.
Förstod jag som 13-åring alla andliga djup och detaljer?
Nej, men jag vill betona en sak för våra västerländska tittare.
Vi upplever ofta att tonåringar är svåra att nå med det andliga -
eftersom de har andra intressen.
Men något av det jag längtade mest efter -
som tonåring var att få lära känna Gud.
Få veta vem han är. Jag var en sökare.
Många flickor skriver till mitt program -
och berättar för mig om sin längtan efter Gud.
En av mina favoritberättelser är om en saudiarabisk flicka som har -
skrivit till oss i cirka tre år.
Nu är hon sjutton år och lever sitt liv med Kristus -
mitt i sin familj i Saudiarabien. De vet inte om hennes tro -
men hon vet att hon är fri!
Tack för detta råd och att du berättade hur du hade det -
som muslimsk kvinna och tonåring.
Det är verkligen ingen lek, inte alls som många västerlänningar -
föreställer sig tonårslivet, att man har handlingsfrihet.
Hon kanske ställer till med problem för familjen, men -
då handlar det om att komma hem försent, sms:a för mycket osv.
Men av de 1,5 miljarder muslimer som finns i världen -
har nästan hälften det så som du beskrivit det.
Tonåringar och unga vuxna som vi behöver ha medkänsla med -
och försöka förstå hur dessa muslimska kvinnor har det -
antingen de lever i Mellanöstern eller i väst -
att förstå deras svårigheter och föräldrarnas och mammornas -
som försöker fostra dem & balansera mellan den muslimska identiteten -
och alla utmaningar man ställs inför.
Al, när du pratade blev jag påmind om en sak.
Låt oss jämföra en 12-13-åring i väst -
med en jämnårig i ett muslimskt land.
I ett muslimskt land kan en 13-åring redan ha ett barn eller två.
Vi glömmer ofta det.
Deras tillvaro är helt olik våra barns.
En 13-åring i Saudiarabien kan ha två barn och varit gift i 4-5 år.
Och hon gifte sig, inte för att hon blev kär i någon och blev gravid.
Nej, hennes föräldrar, pappan, kan gifta bort henne -
när hon är 12-13 år helt enkelt därför att det är lagligt.
Hon får inte vägra även om mamman säger att han måste fråga först.
Men Muhammed själv frågade aldrig Aisha.
Varken hennes familj eller Muhammed frågade henne vad hon ville.
Hon blev bara given åt honom - vid sex års ålder.
Låt mig klargöra vad syster Amani syftar på.
Muhammeds andra fru, Aisha, var sex år när den femtioårige Muhammed -
bad hennes far om hennes hand -
och äktenskapet fullbordades när flickan var nio!
Begrunda detta...
Man tror ju att detta inte förekommer längre.
Den dåliga nyheten är att det faktiskt gör det -
men det värsta är att det även förekommer i länder som USA.
Jag har kontakt med kvinnor som blivit bortgifta -
när de var så unga som 11 år här i USA!
Jag känner 14-15-åriga flickor som blivit gravida -
inte på grund av ett misstag, utan för att de är hemligt gifta.
De reser till sina länder, gifter sig där -
och kommer sedan tillbaka och lever med hans familj -
det kan vara en kusin eller annan släkting...
Det är ett arrangerat äktenskap och hon hade inget val.
Vägrar hon blir det oftast följder från den egna familjen.
Med tanke på alla de svårigheter den muslimska flickan lever med -
så tror jag att dessa svåra situationer är huvudskälet till -
att de söker Gud och ett bättre liv.
De längtar efter att någon ska se och älska dem.
Tack, syster Amani. Vi närmar oss programmets slut -
och har fått lyssna till första etappen av -
den spännande och underbara resa som vår kära syster här -
fick göra när hon lämnade islam. Väldigt modigt gjort av en tonåring!
I nästa avsnitt fortsätter vi med etapp två av hennes resa -
som vuxen kvinna, hustru och mor.
Till dess får du gärna besöka vår webbplats här nedan.
Skicka oss gärna dina kommentarer och din respons.
Gud välsigne din dag.
KORANEN ELLER BIBELN?