No niin, tervetuloa Kolossalaiskirjeen pariin!
Tänään studiossa jälleen tuttu vanha kaarti: -
Onni Haapala, tervetuloa! - Kiitos. Esa Ovaskainen, tervetuloa! -Kiitos
Ja Martti Ahvenainen, tervetuloa! - Kiitos. - Viimeistä nyt viedään.
Lähdetään liikkeelle kohdasta Kolossalaiskirje 3:18: -
Ohjeita perheyhteisölle.
Siinä olivat 3. luvun loppujakeet. Mitähän näistä nousee mieleen?
"Vaimot, olkaa miehellenne alamaiset" -
vai "miehet, olkaa vaimollenne alamaiset"?
Itse asiassa hyvin käytännöllisiä ohjeita perheyhteisölle, -
kuten otsikossa mainitaan.
Eivät nämä ole mitään vanhanaikaisia.
Nämä ovat viisaita neuvoja edelleenkin.
Mitä nyt tulee vaimojen alamaisuuteen, niin kyllä tiedämme, -
ettei tämä tarkoita sitä, että miesten on lupa pakottaa vaimoaan -
niin kuin islamissa tehdään. - Niin.
Helluntaiherätyksen syyspäivillä naisluennoitsija sanoi hienosti, -
että hän kysyi mieheltään naimisiin mentyään, -
mitä tämä ajattelee tästä raamatunkohdasta, -
että vaimojen tulisi olla alamainen kaikessa.
Mies sanoi jotenkin tähän tapaan, -
ettei hän ole vielä päässyt -
siitä yli, että Raamattu kehottaa rakastamaan vaimoaan, -
niin kuin omaa ruumistaan. - Näin se menee.
Hän heittikin pallon itselleen. - Niin.
Onni. - Nämä ovat mielestäni aika tasapuolisia neuvoja, -
vaikka vaimot ensin mainitaan miehelle alamaisena, mutta jatko: -
"niin kuin sopii Herrassa. Miehet, rakastakaa vaimoanne -
älkääkä olko häntä kohtaan katkeria." Efesolaiskirje sanoo: -
Miehet, rakastakaa vaimoanne niin kuin Kristuskin rakasti seurakuntaa.
Ja miten Kristus rakasti seurakuntaa?
Hän rakasti itsensä uhraten ja meni jopa ristille syntiemme tähden -
ja meidän vuoksemme. Uskon, että jos me miehet pystymme -
vaimoa kohtaan osoittamaan uhrautuvaa rakkautta, -
niin meitä on helppo rakastaa.
Se siis perustuu rakkauteen ja vastavuorosuuteen.
Lapsia kehotetaan kuuliaisuuteen vanhemmille. Isille sanotaan: -
"Isät, älkää katkeroittako lapsianne."
Tämä ei siis lähde pakosta eikä alistamisesta, -
vaan toistemme kunnioittamisesta.
Jos ajattelemme normaali elämää, -
niin aika paljon on tässä kentässä sellaista, -
että miehet hallitsevat vaimoja väärällä tavalla.
On hyvin paljon perheväkivaltaa, joka ei mitenkään kuulu uskovalle.
Sitä on yllättävän paljon.
Sanotaan, että älkää olko heitä kohtaan katkeria.
Sehän viittaa anteeksiantamattomuuden ilmapiiriin.
Aikaisemminhan sanottiin, että antakaa toisillenne anteeksi, -
jos on moitetta toista vastaan, kuten Herrakin on teille antanut.
Ei ole anteeksiantamusta ilman anteeksiantamusta.
Täytyy siis perheessä olla molemminpuolinen ymmärrys, -
joka antaa anteeksi toisen vajavaisuudet. - Totta kai.
Se ei muuten pelaa keskinäisesti. Jos vaatii toiselta täydellisyyttä -
tai sitä itseltä vaaditaan, niin se ei toimi.
Anteeksiantamuksen ilmapiirin on oltava tässä suhteessa. - Kyllä.
Paljonhan me vanhemmat olemme varmaan myös tehneet virheitä -
lasten kasvatuksessa, koska täydellisiä vanhempia ei ole.
Sen taakse ei tietysti voi piiloutua ja ottaa sitä verukkeeksi.
On tunnustettava, että on tullut virheitäkin tehtyä.
Kun sanotaan: "Isät, älkää katkeroittako lapsianne, -
etteivät he masentuisi", niin olisi tietysti toivottavaa, -
että vanhemmat ja isät erityisesti osaisivat rohkaista lapsiaan -
eikä masentaa. Esim. eräs tunnettu suomalainen kirjailija, -
jonka isä on jo kuollut, ja hän on itse päässyt -
tunnetuimpien kirjailijoitten joukkoon, sanoi haastattelussa, -
että hänen isänsä ei koskaan kehunut häntä, -
antanut hänelle tunnustusta elämänsä aikana.
Televisiossakin on haastateltu joitakin ihmisiä, -
jotka ovat hyvin katkeria vanhemmilleen heidän kuoltuaankin.
Minusta tämä on tietysti lapsiltakin väärin, -
mutta kyllä tämä semmoinen haasteellinen kohta on.
Kuten Onni sanoi, tämä on tasapuolista: miehille, vaimoille, -
lapsille, kaikille. Sanon vielä kerran sen, -
että Raamattu on hieno kirja. Miten kauniita ohjeita täällä on -
arkipäivän elämään! Usko ei ole vain jotain pilvien päällä leijuvaa -
vaan ihan arkipäivän elämää.
Mennäänpäs eteenpäin. Jakeissa 24-25 sanotaan: -
"Tehän tiedätte, että saatte Herralta palkaksi perinnön.
Te palvelette Herraa Kristusta. Joka tekee väärin, saa takaisin, -
mitä on väärin tehnyt, eikä henkilöön katsota."
No, tämä konteksti on Paavalin ohjeita orjille ja isännille.
Jae 22: "Orjat, olkaa maallisille isännillenne kaikessa kuuliaisia, -
ei silmänpalvelijoina, ihmisiä mielistellen, vaan vilpittömin sydämin -
ja Herraa peläten." Kol. 4:1 sanoo: "Isännät, kohdelkaa orjianne, -
niin kuin oikeus ja kohtuus vaatii."
No, tästä on joku kysynyt, hyväksyykö Raamattu orjuuden. - Niin.
Raamattu on mielestäni realistinen kirja.
Paavali kirjoittaa tietäen, että siellä on orjia ja isäntiä.
Hän ei ota kantaa, onko se oikein vai väärin.
Siinä yhteiskunnassa sattui niitä olemaan.
Hän antaa kristillisiä ohjeita siinä tilanteessa toimimiseen.
Silloin hän sanoo: "Mitä teettekin, tehkää se sydämestänne -
niin kuin Herralle eikä ihmisille."
Ja lisää: "eikä henkilöön katsota". Ei katsota, onko orja vai isäntä, -
kuka tekee oikein, kuka väärin. Kaikkien tulisi tehdä työtä, -
ei ihmisille vaan Kristusta palvellen. - Joo.
Näillä orjilla ei välttämättä tarkoiteta joitain kaleeriorjia -
tai kahle nilkassa kulkevia.
He olivat eräänlaisia palvelijoita monessa tapauksessa, -
niin kuin niitä on tänäkin päivänä.
Varmaan nämä Paavalin kirjeet ovat osaltaan edesauttaneet -
orjuuden... Amerikassahan mustia orjia oli paljon aikoinaan.
Paavalin periaatteet ovat auttaneet orjuuden lakkauttamiseen -
Amerikassa ja muuallakin.
Kun näitä seuraa, niin ei voi kohdella huonosti ketään ihmistä.
Näin se on. Sitten 4. luku ja 2. jae: -
"Olkaa kestäviä rukouksessa ja siinä kiittäen valvokaa."
Nyt meitä kehotetaan rukoilemaan kestävästi ja kiittäen.
Olkaa kestäviä rukouksessa ja siinä kiittäen valvokaa.
Siis minkä tähden tarvitaan kestävyyttä rukouksessa?
Kestävyyttä ei tarvita Jumalan taivuttamiseksi.
Kun oikein rukoilee, niin Jumala sitten taipuu tekemään sellaista, -
mikä on Hänen tahtoaan vastaan.
Kestävyyttä tarvitaan oman lihamme voittamiseksi. - Niin.
Toiseksi, kestävyyttä tarvitaan myös pahojen henkien voittamiseksi, -
että pääsee läpi. Muistatte ehkä Danielin kirjan 10. luvun.
Siinä Daniel rukoili ja oliko se vasta 3 viikon kuluttua, -
21 päivän kuluttua, kun tuli enkeli tuomaan vastauksen ja sanoi, -
että häntä vastustivat ilmavalloissa toiset enkelit.
Oliko se Persian enkeli? - Joo, kolme viikkoa.
Siksi se on tarpeellista. Voitto tulee usein kestävällä rukouksella.
Kestävyyttä tarvitaan myös sisäisen varmuuden saamiseksi.
Nimittäin joskus - ja useinkin - käy niin, -
että rukoilemme jonkin asian puolesta, -
mutta vastaus ei tule heti. - Niin.
Meidän tarvitsee rukoilla kauemmin.
Ei ole olemassa määräaikaa, että kun rukoilet kolme kertaa -
tai kolme tuntia, sitten tulee vastaus. Tarvitaan joskus vähän...
- Kertausta. - Niin. Minulla on yksi kiva kokemus tästä, -
kun asuin Helsingissä 1960-luvulla.
Kerran sain ihan selvän, niin kuin olisi ääni sanonut minulle, -
että nyt minun ei tarvitse rukoilla enää äitini puolesta. - Niin.
Tiesin, että nyt jotakin oli äidille tapahtunut.
Silloin ei ollut kännyköitä eikä minulla puhelintakaan.
Meni jonkin aikaa, ennen kuin sain tiedon, -
että äiti oli käynyt kasteella. - Niin, kiitos Herralle.
Joo, nyt meni rukous läpi. - No niin.
Tästä kestävästä rukouksesta tällainen hyvä esimerkki.
Asuin Lempäälässä, ja siellä ilmestyi sanomalehti, -
jossa oli aina 30 vuotta sitten tapahtuneita asioita.
Siinä oli juttu, että yhdeltä isännältä oli lehmä tippunut kaivoon.
Kaivon kansi oli laho, lehmä oli astunut siihen ja tippunut kaivoon.
Isäntä oli miettinyt, mitä hän tekee.
Hän oli soittanut palokunnalle. Palopäällikkö oli ujuttanut -
narun lehmän kaulaan. Sitten oli alettu täyttää kaivoa vedellä, -
niin että lehmä nousi veden mukana. Narulla kannateltiin päätä.
Näin ne saivat sen sieltä pois. Se puhui minulle siitä, -
että joskus rukouksemme ovat "niin kuin tiedät, aamen". - Niin.
Jos kaivoon olisi heitetty ämpärillinen vettä ja sanottu: -
"No, olkoon. On yritetty", niin lehmä olisi jäänyt sinne.
Nyt kaivo täytettiin, niin eläin pääsi vapaaksi.
Samoin rukouksemme joskus vaatii kestävyyttä.
Raamatussa puhutaan rukouksen täyttyvistä maljoista. - Joo.
Näin asia viedään voittoon, kuten Martti sanoi.
Siksi vaaditaan kestävää rukousta. Joskus Jumala vastaa heti, -
joskus tarvitaan armeija rukoilijoita rukoilemaan asian puolesta.
Näin se on. - Kun me lähdemme tässä asiassa liikkeelle -
ja olemme Herran edessä rukouksin, -
niin mielenkiinto hengellisiin asioihin herää entistä vahvemmin.
Jo 1980-luvulla näin unen vai oliko se näky?
Siinä unessa saarnasin ihmisille. Ihmisiä oli paljon kokouksissa, -
ja ne olivat hyvin välinpitämättömän oloisia.
Tuntui, että vaikka mitä puhui, niin mikään ei liikauta sisintä.
Te tiedätte, että puhuessa aistii, miten se puhe uppoaa sinne.
Nyt oli sellainen kokous, että se ei vaan tuntunut uppoavan.
Ihmiset niin välinpitämättömästi vaan katselivat.
Ykskaks sanoin puheessani: "Olkoon! Minä en teille enää puhu, -
koska te ette halua kuunnella." Löin hanskat tiskiin.
Samassa kävi väläys! Jeesus tuli!
Se oli erikoinen ilmiö siinä mielessä, että kun Jeesus haki, -
kuten Raamatun mukaan Hän tulee hakemaan, niin monet jäivät tänne.
Eivät lähteneetkään mukaan, vaikka olivat uudestisyntyneitä.
Kun uudestisyntyy, ei taivaspaikka ole sillä varma, -
jos elämään tulee syntiä. Jos kuitenkin valvoo -
ja pitäytyy Jumalan Sanassa, niin pelastus on varma.
Jeesuksen kämmeneltä ei kukaan pysty riistämään meitä.
Jos lähdemme tahallamme etsimään vääriä asioita vääristä lähteistä, -
kuten esim. pornoelokuvia, gangsterifilmejä, -
haureellisia elokuvia, niillä ihminen ruokkii sisintään.
Sen vääjäämätön vaikutus sydämessä on kylmyys ja välinpitämättömyys.
Jos ei ymmärrä tehdä parannusta ja sanoutua näistä irti, -
niin hän kuolettaa sisäisen maailmansa Kristukselta, -
ja Jumalan Henki väistyy hänestä jne.
Paavali kirjoittaa, että rukoilkaa samalla meidänkin puolestamme, -
että Jumala avaisi meille sanan oven -
puhuaksemme Kristuksen salaisuutta, jonka tähden olen kahleissakin.
Kun on kyseessä sananpalvelija, ja sanan saarnaaminen, on tärkeää, -
että uskovat rukoilisivat julistajien puolesta. - Joo.
Helppo on arvostella, mutta se ei ole meidän tehtävämme.
Meidän tulee rukoilla ja siunata. Paavali ymmärsi tämän, -
että Jumalan Sanaa, sanomaa, -
ei oteta, ellei sitä anneta.
Jumalan Sana ei avaudu. Sitä ei saa pelkästään opiskelemalla.
Opiskelu on tietysti omalla paikallaan tarpeellista ja hyvää, -
mutta jotta Sana tulisi eläväksi ja avautuisi, -
niin sitä ei oteta, ellei sitä anneta. - Joo, se on totta.
Kun julistaja tämän asian oppii, niin hän on jo paljon oppinut.
Hän oppii rukoilemaan Herralta apua.
Sitten on hyvä julistaa Sanaa, kun se avautuu. - Niin.
Avautuu puhujalle itselleen ensin ja sitten kuulijoillekin.
Tämä jatkuu: "Käyttäytykää viisaasti ulkopuolisia kohtaan -
ja ottakaa huomioon oikea hetki." Sekin on tärkeää, -
että on tietynlainen Jumalan Pyhän Hengen synnyttämä tilannetaju.
Joskus ovat ihmisten sydämet sulkeutuneet, -
kun on liian aikaisin annettu liian paljon.
Sanoma pitää osata oikein annostella, -
jotta ihmiset ovat vastaanottavia.
"Olkoon puheenne aina suloista, suolalla maustettua, ja tietäkää, -
kuinka teidän tulee itse kullekin vastata."
Se vaatii taitoa, mutta Jumala voi meitä auttaa. - Siinä sitä onkin.
Varmaan kannattaisi muutama ajatus sanoa -
tuosta suolalla höystämisestä.
Miten paljon on sallittu uskovaisen -
ja varsinkin saarnamiehen tuoda -
vitsiltä ainakin haiskahtavia ajatuksia puheessaan.
Minä ainakin koen, että on aika tylsää, ellei voi tuoda huumoria.
Minulla on sellainen käsitys, että Jumalalla on hyvin puhdas -
mutta hyvä ja vapauttava huumori.
Mikä on tämä huumorin osuus tässä meidän jumalanpalveluksessa?
Ennen veljien vastausta sanon lyhyesti näin.
Sanoin aiemmin jossain ohjelmassa, että minun ongelmani oli, -
että elin liian askeettista elämää.
Paljon rukoilin, paljon luin Raamattua. Halusin semmoista...
- en löydä oikeita sanoja siihen - kunnes Jumala vapautti minut.
Sitten, kun Jumala kutsui työhönsä ja aloin julistaa, -
se oli alussa hyvin synkkää. Parannuksen teko on toki sitä vieläkin.
Mutta latasin ja ammuin ja ajattelin, -
että siihen asti, kunnes kentälle sammun.
Herran Henki sanoi kerran minulle: "Rukoile huumorintajua saarnoihin."
Ja minä rukoilin. Nyt joskus tuntuu että tuliko sitä vähän liikaakin.
Nyt Onni ja sitten... - Tässä puhuttiin siitä tilannetajusta.
Se on tärkeä, mutta kyllä toinen tärkeä on huumorintaju. - Kyllä.
Isäni oli joskus Raamattuopistolla opettajana.
Hän puheoppia opettaessaan sanoi, -
että hyvässä saarnassa on vähintään kaksi vitsiä.
Hautajaispuheeseen riittää yksi. - Näin se on. Joo.
Nyt tämä kirja on lopuillaan.
Tässä on henkilökohtaisia tervehdyksiä. Paavali kirjoittaa: -
"Kaikesta, mikä koskee minua, teille antaa tiedon Tykikos, -
rakas veli, uskollinen palvelija ja työtoverini Herrassa."
Tykikos on yksi Paavalin tunnettuja työtovereita, -
josta hän antaa hyvän tunnustuksen.
Sitten Onesimos, josta kerrotaan enemmän Filemonin kirjassa.
Hän oli entinen orja, joka tuli Paavalin kautta uskoon Roomassa.
He kertoivat terveisiä Paavalilta.
Sitten Aristarkos mainitaan Apostolien teoissa useassakin yhteydessä, -
"samoin Markus, Barnabaksen serkku, josta olette saaneet ohjeita.
Jos hän tulee luoksenne, ottakaa hänet vastaan."
En tiedä, millaisia ohjeita hän oli antanut.
Markushan oli joskus vähän kuin livistänyt sieltä lähetysmatkalta -
vaikeuksien vuoksi. Siksi Paavali ei halunnut ottaa häntä enää -
toiselle matkalle. - Otti Silaksen. - Niin, otti Silaksen.
Markuksesta kehittyi kuitenkin vuosien aikana -
uskollinen Jumalan valtakunnan työntekijä, josta Paavali sanoo -
toisessa kirjeessä, että hän on Paavalille hyödyllinen.
Hän sanoo nyt kolossalaisille, että ottavat hänet vastaan.
Sitten täällä on Jeesus, jota sanotaan Justukseksi.
Ja teikäläinen Epafras, josta olemme aiemminkin puhuneet.
Epafras "taistelee aina rukouksissaan teidän puolestanne, -
että pysyisitte täydellisinä ja täysin varmoina kaikessa, -
mikä on Jumalan tahto.
Minä todistan, että hän näkee paljon vaivaa teidän hyväksenne..."
Nyt on aika rientänyt, ja tähän on hyvä lopettaa.
Vielä olisi muutamia jakeita, mutta emme ajan voittamiseksi niitä käy.
Tässä vaiheessa haluan kiittää, veljet, teitä -
ihan jokaista henkilökohtaisesti itseni ja TV7:n puolesta.
On ollut ilo pitää teitä vieraina ja tehdä kanssanne ohjelmia.
Kiitos mukanaolostanne! Tämä on mahtava juttu.
Uskon, että tämä on teillekin hyödyksi, -
kun olette olleet antamassa. Antaessaan myös saa. Näin sanotaan.
Kiitos sinullekin, kuulija, että olet jaksanut meitä katsella, -
kun olemme pitkään näitä kirjeitä käyneet läpi.
Jatkamme taas tulevaisuudessa, mutta teet vielä hyvin, -
kun raotat vähän kukkaroa. Soita siis ruudussa näkyvään numeroon.
Sehän on 0600-10177.
12 euroa ei ole paljon.
Sillä olet mukana, ja siitä lähti siunaus.
Voit tukea myös ruudussa näkyvän pankkitilin kautta.
Huomioi viite, niin tuki kohdistuu tälle ohjelmalle, -
ei kenellekään meistä. Se tulee TV7:lle.
Näin TV7 voi tehdä ja jatkaa työtä ja viedä evankeliumia eteenpäin.
TV:n hyvä puoli on, että se menee sinne, minne jalat eivät mene.
Kiitos mukanaolostasi! Ole siunattu!
Herra palkitsee sen sinulle.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare