TRE BERÄTTELSER FRÅN GATAN
Det sägs att människan behöver vätska varje dag.
Man klarar sig inte utan det.
Jag var alltså tvungen att följa det rådet.
HURMA - 2 år av domar, 6 mån i fängelse -
bl.a. våld, egendomsbrott, vård vid mentalsjukhus och droger
I FYLLAN
Den första gången jag mötte Jimmy var en solig sommarmorgon.
Vi fick meddelande om en avkörning i Kuortane. (Ex-polis V. Pitkänen)
Någon fanns ännu i bilen.
Vi for till platsen.
Vi fick veta att det antagligen är fråga om en rattfyllerist.
Väl på platsen minns jag inte om det var en Lada eller Saab.
Det jag minns är att Jimmy sov vid ratten denna vackra sommarmorgon.
Det räckte ganska länge innan vi lyckades få liv i honom.
Till slut vaknade han och vi tog honom till polisstationen.
Han fick sova lite och sedan förhörde jag honom om det skedda.
Jag tror det var första gången vi träffades.
Jag drack mig berusad för första gången i sjunde klass.
Jag kommer inte ihåg mycket av situationen.
Det jag kommer ihåg är att jag tänkte då ölet steg i huvudet -
att nu har jag hittat något som jag kommer gå långt med i livet.
Då jag blev full märkte jag att jag var både modigare och roligare.
Jag vågade till och med tala med flickorna.
Spriten fick övertaget om mig ganska snabbt.
Alldeles från början blev det något jag sysslade med varje helg.
Väldigt snabbt två dagar varje helg.
Då jag var ungefär 16 kom också medicin med i bilden.
Också droger och liknande.
Det gick så att jag upplevde att jag levde bara då jag var berusad.
Tiden då jag var nykter blev till slut bara mellanskeden.
Vi ser av berusningsmedlen varje dag i stor utsträckning.
Som polis har man mest att göra med alkoholister.
Under veckosluten stöter man på de ungas missbruk.
Också missbruk inom familjer.
Det är väldigt vanligt.
Brottsligheten hängde starkt samman med mitt missbruk.
Vi gjorde olika inbrott då vi var fulla.
Ofta var det på grund av att vi behövde mer att dricka.
Vi bröt oss in i olika kiosker och butiker.
Vi for ofta dit med bil, berusade.
Sedan bröt vi oss in, fyllde bilen med öl och åkte iväg.
Det är svårt för mig att säga när jag skulle haft mest baksmälla.
Men det jag kommer bäst ihåg är tiden efter min sista fyllesvit.
Före det hade jag varit helt nykter i tio månader.
Sedan började jag dricka.
Jag drack oavbrutet under 2,5 mån, och använde också medicin.
Efter det for jag till mina föräldrars sommarstuga.
Jag kommer speciellt ihåg en händelse.
En natt låg jag i sängen.
Vid fotändan stod en man vars hud sytts ihop av många människor.
Jag brukar ibland kalla honom "kollagemannen".
Han skar en bit av mitt ben med sticksåg.
Jag förstod att han behövde en del av mig för sin kostym.
Jag visste inte vad jag skulle säga honom.
Jag tog en näve lugnande medicin -
och hoppades bli medvetslös innan jag fick se resultatet av sågandet.
Det här är mitt värsta minne.
Visst har det hänt mycket under många fylleresor.
Jag har också upplevt många baksmällor.
Speciellt minns jag en gång ...
Jag hade under en längre tid druckit ren sprit.
Bl.a. hembränt. Emellanåt spydde jag upp blod.
En morgon vaknade jag upp hos en kompis på en gård på landet.
Jag hade en verkligt konstig känsla. Jag visste inte varför.
Det kändes konstigt i magen. Jag tänkte att jag går ut en sväng.
Jag tänkte att jag testar vad som händer om jag spyr.
Då jag öppnade munnen kom det en väldig mängd blod.
Min magsäck hade tagit skada på något sätt.
Det svartnade för ögonen och jag föll ihop.
Som polis tvingas man se alldeles otroligt mycket missbruk.
Jag har mest varit polis på landet. I städerna är det värre.
En gång räknade jag ut att ifall det inte fanns rusmedel i Finland -
så skulle 95 % av polisernas arbetsinsatser inte behövas.
Berusningsmedlen förorsakar väldigt många omedelbara problem.
Men också situationer då vi inte ser berusningsmedlem på plats -
men problemen hänger samman med berusningsmedel.
Till exempel en ungdom som beter sig väldigt illa.
Polisen blir tvungen att ingripa på grund av t.ex. brottslighet.
Väldigt ofta finns det t.ex. en missbrukarfamilj i bakgrunden.
Antingen direkt eller indirekt finns rusmedlen med.
Ganska ofta har vi varit tvungna att hälla bort alkohol.
Speciellt om unga ordnat stora fester någonstans.
Då missbrukas stora mängder alkohol.
Tyvärr har vi också varit tvungna att omhänderta också unga -
helt enkelt för att de varit till så stor fara för sig själva.
I allmänhet har vi bett föräldrarna komma och hämta dem.
Ibland har vi varit tvungna att ta kontakt med sjukhuspersonal.
Man råkar ut för allvarligt miss- bruk bland unga varje helg.
Bland ungdomarna förekommer också droger.
Kanske inte så mycket bland 13-14-åringar på landsbygden.
Mer i de större städerna.
Då de närmar sig 18 år börjar även så kallade "lätta droger" synas.
Det beror mycket på ortens storlek.
Sådana som använder droger flyttar ofta till större orter -
eftersom man inte skiljer sig från mängden på samma sätt där.
Jag har mest jobbat som polis på mindre orter.
Supandet tog slut i juli 2006.
Jag höll på att skjuta mig själv. Efter det har jag inte druckit.
Jag gick i olika stödgrupper.
Jag kämpade mot missbruket på egen hand.
Några månader gick innan jag kom till tro. Där tog problemen slut.
Jag har haft förmånen att få se många brottslingar komma till tro.
Ofta behöver en brottsling en konkret förändring i sitt liv.
Det kan vara att komma till tro.
Eller en god flick- eller pojkvän som för livet i en god riktning.
Många saker. Tron har förändrat mångas liv radikalt.
Också mina arbetskamrater lade tydligt märke till det.
Ingen kan bestrida det.
I och med tron har jag fått ett helt nytt liv.
Det gamla livet innehöll ständigt supande och dessutom brottslighet.
I dag verkar jag som pastor.
Före det har jag jobbat som resande evangelist. Jag jobbar i fängelser.
Jag jobbar med kristet alkoholistarbete.
Den tid jag förut slösade bort finns nu till Guds förfogande.
Jag arbetar i Hans rike.
Jag har en vacker fru hemma.
Vi tillbringar tid tillsammans.
Jag har inte haft lust att börja supa sedan jag kom till tro.
I vissa situationer, speciellt om jag blivit uppjagad -
har jag kunnat tänka: "Nej, nu börjar jag supa."
Det som jag mer upplever som en frestelse eller prövning -
hände den första våren efter att jag kommit till tro.
På våren öppnade ölterrasserna.
Då jag var på promenad gick jag ofta förbi en uteservering.
Jag kunde höra en röst i mitt huvud:
"Nu då du kommit till tro och är fri kan du ta en öl ute."
En av dagarna då jag hörde rösten -
förstod jag vad det var frågan om.
Jag sade rakt ut där på gatan:
"Hördu satan, onödigt att försöka locka mig."
"Jag har aldrig förut tagit bara en öl."
"Jag behöver inte lära mig det som troende människa heller."
Den här principen har hjälpt mig långt.
Jag behöver inte "en öl".
De intervjuade: Jimmy "Hurma" Huhtala, Ville Pitkänen
Regissör/redaktör: Hiski Suomela Film: Mika Pakarinen
Filmassistent: Ariel Ahopalo Klipp: Hiski Suomela
Grafik: Ariel Ahopalo Färg: Mika Pakarinen
Aktörer: Mika Pakarinen, Ariel Aho- palo, Melina Luukka, Hiski Suomela
"Kollagemannens" dräkt: Ariel Ahopalo
Producent: Mikko Peippo Ansvarig producent: Martti Ojares
Produktion: Ristin Tuki ry
Översättning: Andreas Forsberg