KLUBI 700
1982
Aasta, mil ilmus Debbie Macomber'i esimene raamat.
Sellele on järgnenud enneolematu hulk - 150 raamatut,
mis on teinud temast ühe viljakaima kirjaniku USA's.
Kuid edu ei tule kergelt.
Debbie pidi ületama mitmeid äraütlemisi
ja kui raske seda ka poleks uskuda - ta sai ka düsleksia diagnoosi.
Kohe kuuleme, kuidas ta neist võitu sai.
Mäletan oma palvet:
"Issand, lase mu avaldada kasvõi üksainuski raamat."
Üksainuski raamat.
Sellest on pea 50 aastat,
kui see palve menukite autor Debbie Macomberi huulilt kostus.
Olles välja andnud üle 150 raamatu,
on miljonid inimesed saanud osa tema lugudest
armastuse, kaotuse ja lootuse leidmise kohta.
Olin kõigest 4-aastane, kui juba lugusid välja mõtlesin.
See on see and, mille Jumal on mulle andnud -
loova ettekujutlusvõime.
Kuid isegi tookord oli ebatõenäoline,
et sellest särtsakast tüdrukust Yakima linnast Washingtoni osariigist
võik eales saada menukite autor.
Debbie oli düslektik.
Mu 3. klassi õpetaja ütles mu emale:
"Debbie on väike armas tüdruk, kuid ta ei saa olema edukas."
Mul oli koolis tõeliselt raske ja mul oli ka vähe sõpru.
Kuid käsitööpoe ja kudumisringi külastus emaga
tõi ta ellu täiesti uue pöörde.
Kuduma õppimine andis mulle üleüldised ja matemaatilised oskused.
See andis mulle nii väga vajatud enesehinnangu ja saavutustunde.
Kuid see tegi palju enamatki, kui et vaid õhutas ta enesekindlust.
Kõik need oskused aitasid Debbiel saada üle ka oma düsleksiast
ja 5-klassi minnes luges ta sama hästi, kui ta eakaaslased.
Alustasin oma esimese raamatu kirjutamist
umbes samal ajal, kui õppisin lugema.
Lood meeldisid mulle alati
ja see on see, mida ka Jeesus tegi - Ta õpetas lugude kaudu.
Nii on Ta ka mulle andnud selle anni
ja ma olen kasutanud seda lugude rääkimiseks,
lootes võita selle kaudu inimesi Talle.
Sellisel õrnal ja tasasel moel.
Debbie abiellus 19-aastaselt
ja kasvatades oma nelja last,
püüdis ka kirjutada nii palju kui võimalik.
Olles kogenud aastate jooksul mitmeid äraütlemisi,
hakkas Debbie vabatahtlikuks ajakirja kaastööliseks,
loobumata samas unistusest olla romaani kirjanik.
Kui sa ikka tahad midagi nii väga,
pead olema ka valmis seisma silmitsi hülgamisega.
Lõpuks, 1982. aastal,
ilmus 33-aastase Debbie esimene raamat "Südame laul".
Tundsin pikka aega, et röövin sellega midagi pere arvelt,
samas kui teisalt õpetasin sellega oma lastele
elu väärtuslikumaid õppetunde.
Õppetunde selle kohta, kui võimas on unistuse vägi,
kuidas uskuda iseendasse ja seista vastu tõrjumisele.
Need on kõik võimsad õppetunnid, mille nad omandasid.
Sellest ajast peale on Debbie 13 romaani
jõudnud ka esikohale New York Times'i menukite nimekirjas
Kuus neist raamatutest tehti ka Hallmark kanali filmideks.
Sh enam kui populaarne seriaal "Seedri salu" ("Cedar Cove").
Lugu peab esmalt olema ajakohane mu lugeja jaoks.
See peab olema ka veidi provotseeriv,
et panna lugejat mõtlema.
Ühtlasi peab see olema
nii realistlikult esitatud kui vähegi võimalik,
mis kätkeb endas siis ka konflikti.
See kõik peab olema tehtud loovalt ja samas olema ka meelelahutuslik.
Ma ei ole selleks, et kellelegi midagi õpetada.
Palun, et Jumal annaks mulle ideid.
Olen palvetanud iga oma raamatu üle.
Saamaks inspiratsiooni oma lugudeks,
ammutab Debbie sageli ideid omaenda elust.
Iga aspekt mu elust
tuleb moel või teisel mu raamatutest esile.
Kui lapsed olid veel väikesed, tiirles kõik nende ümber.
Täna, mil olen loodetavasti küps täiskasvanu,
on mul raskem kirjutada 25-aastase inimese armumisest.
Täna kirjutan pigem suhetest ja elu pärisasjadest
nagu pere kaotamisest või otsast peale alustamisest.
Debbie usub, et just need lood armastusest, kaotustest ja lootusest
on toonud kaasa nii palju pühendunud fänne.
Ainus viis, kuidas seda seletada, on see, et see on üks vaimne side.
Sest tean, et kui ma naeran kirjutades, naeravad ka mu lugejad.
Kui ma nutan, nutavad ka nemad.
Valades oma südame neile lehekülgedele välja,
haakub see ka nende omadega.
Neil tekkib tunne, et nad tunnevad mind
ja nad tunnevadki, sest nad loevad mu enda sõnu.
Jättes edu ja kõik muu kõrvale,
loodab Debbie, et ta sõnad juhivad ta kuulajaid
ühe teise menukini.
Üks parimaid kirju, mille olen oma lugejatelt saanud, oli:
"Hakkasin lugema te raamatuid ja nüüd loen ka oma Piiblit."
Olles 70-aastane,
pole Debbiel kiiret pensionile jäämisega.
Muide, tal tuli just äsja välja uus romaan "Lahe äärne aken"
ja selle järel veel üks: "Proua Jõuluime".
Olen püüdnud hoogu maha võtta.
Kõige raskem asi mu elus hetkel on leida tasakaal.
Ma lihtsalt tahan nii väga kirjutada
ja kui ma seda ei saa, muutun tujukaks.
Kuid Jumala abiga ta siiski kirjutab.
Olen kõige õnnelikum siis, kui saan kirjutada.
Ma tõesti armastan seda, mida teen.
Piiblis on öeldud, et Jumal teeb üle me palvete ja ettekujutuste,
nii et ma usaldan kogu selle teema Tema hoolde.
Ta on üks armsamaid inimesi, kes me saates eales osalenud.
Kas pole? Ta on lihtsalt imeline!
Lausa uskumatu!
Erakordselt alandlik ja andekas.
Nüüd aga vaatajate küsimuste juurde.
Valmis? - Anna tulla!
Stephanie küsib: "On see patt,
kui otsustada abielus olles mitte saada lapsi?"
Vastaksin sellele ühe Piibli kirjakohaga.
Jumal kõnetas esimest inimpaari
ja ütles: "Olge viljakad ja teid saagu palju,
täites maa ja alistades selle enestele."
Piibel ütleb ka, et Jumal igatseb jumalakartliku järelpõlve järele.
Ehk siis otsus mitte kasutada ande, mille Jumal on meile andnud
ja DNA'd, mille Jumal on meile andnud,
et tuua esile lapsi,
on isekas.
On see ka patt?
Ma usun, et see on vale.
Kui te ei taha abielluda, on see teie asi,
aga kui te abiellute,
siis Piibel ütleb, et lapsed on kingitus Jumalalt
ja õnnelik on mees, kelle nooletupp on nooli täis.
Tegu on erakordse anniga Jumalalt, aga te ei taha seda vastu võtta.
Mul on sellega raske nõustuda.
Donna: "Kui oluline on paastumine?
Ma ei kuule, et just paljud paastuks
ja minu jaoks isiklikult on see ka raske."
Paastusid on erinevaid.
On selliseid, kus jätad magustoidu või mõne joogi menüüst välja.
Paastuda saab ka telekast ja paljust muust, mitte vaid toidust.
Psalmide raamatus on üks koht, mis ütleb:
"Ma kurnasin oma hinge paastumisega."
Nii et see ühtpidi kurnab sind, aga samas viib lähemale Jumalale,
sest sa ei mõtle järgmisele toidukorrale,
vaid Jeesusele.
Kuid osade jaoks see ongi võimatu. Kasvõi juba tervisliku seisundi tõttu.
Nii et ma ei teagi, mida öelda.
Kas sa paastud tihti?
Ma paastusin varem rohkesti, aga viimasel ajal mitte,
sest mul on tervisega probleeme.
Kuid varem küll, paastudes igal reedel.
Bill Bright oli kõva 40-päevaste paastude tegija,
tehes neid üsna tihti.
Ma ise ei pidanud seda nii oluliseks.
Meriam: "Olen viimase 2 aasta jooksul kaotanud kõik oma õed-vennad,
olles ise pere 7-lapsest noorim.
Kas Jumal karistab mind sellega?
Miks on Ta küll võtnud kõik nad minult ära?"
Miks on Jumal nad ära võtnud?
Piiblis on öeldud:
"Kallis on Issanda meelest tema vagade surm."
Ma ei usu, et Jumal võttis nad ära,
aga kui nad tundsid Jeesust, on nad täna Temaga paradiisis
rõõmustades igavesti.
"Õige sureb, aga ükski ei võta seda südamesse"
teades, et neid on säästetud eesootava kurja eest.
Nii et Jumal pole sellega kedagi karistanud.
Peaksite pigem rõõmustama, et te õed-vennad on Jumala juures
ja üks päev te saate olema koos nendega.
Robin: "Olen kõhkleval seisukohal haiguste ennetamise suhtes.
Enne Jeesuse vastu võtmist, käisin pidevalt tervisekontrollis,
kuid täna usaldan kõik need lood Jumala kätesse.
Sest halb diagnoos ei tee muud, kui tekitab minus vaid paanikat.
Nii usaldangi Jumalat,
omamata siiski vastust sellele dilemmale.
Mida te arvate?"
Minu arvamus on see, et ma olen kaasaja meditsiini fänn.
Meil on ka Regenti Ülikoolis eraldi meditsiini teaduskond,
kus saab õppida medõeks ja palju muudki.
Usun, et ka meditsiin on kingitus, mis on inimestele antud.
Kui usaldada ainult arste, siis see oleks viga.
Sest arstid isegi on öelnud:
"Me seome küll haavad, aga Jumal on see, kes tervendab."
Usun, et tervenemine tuleb Jumalalt,
aga samas on ka meditsiinis nii palju asju ja võtteid, mida kasutada
Naeran ikka, et olen kui vana auto, mille osad on ära vahetatud.
Mul on südamestimulaator, titaanist põlveprotees
ja kõikvõimalikke muid asju.
Ühtlasi olen elanud kauem, kui mu isa, ema ja vend seda tegid.
Nii tunnen igati rõõmu meditsiinist.
Ma ei ole meditsiini vastu ja ma ei usu, et Piibelgi seda oleks.
Alex: "Kas peaksime parandama meelt pattudest,
mida teeme
või oleme me juba nii tänased kui tulevased patud
andeks saanud?"
Usun, et John Wesley ütles, et ei lähe päevagi mööda,
mil ta ei kuuluta Jeesuse verd oma elu üle.
Usun, et peame hoidma oma suhte Jumalaga selge ja puhta.
Kui teed pattu,
lähed ka Ta palge ette ja palud andeks.
Ära lase patul kuhjuda oma elus.
Sest seda tehes paadub su süda
ja su patud lahutavad sind ka Jumalast.
Ma ei usu, et Jeesuse ristisurm on lahendanud su patu teema
kogu ülejäänud eluks.
See lihtsalt ei käi nii.
Ed: "Matteuse 6:33 on öeldud, et otsiksime esmalt Jumala riiki
ja siis kõike muud antakse pealegi.
Kas lisaks Jumala Sõna lugemisele ja palvele on veel midagi,
mida teha, et seda kogeda?"
Ikka.
"Otsige esmalt Jumala riiki"
Elades Jumalale on nii palju asju, mida saad teha,
et olla Talle meelepärane.
Mitte vaid palve ja Piibli lugemise kaudu,
aga ka läbi selle, kui kristlased saavad omavahel kokku,
tunnistavad Jeesusest, teevad midagi head jne. jne.
Kuid enam kui midagi muud -
suurim käsk on armastada Jumalat
kogu oma südamest, meelest, hingest ja jõust
ja oma ligimest nagu iseennast.
Sellega on palju asju seotud,
kuid otsides esmalt Jumalat, lisatakse ka kõike muud.
Ehk siis, me ei otsi raha, kuulsust, edu ja võitu,
vaid me otsime Jumalat.
"Issand, las mu elu olla Sulle meelepärane.
Ütle, mida Sa tahad, et ma teeksin?"
Olgu see me igapäevane palve:
"Issand, mida Sa tahad, et ma teeksin?"
See on Tema otsimine
ja kui seda teeme,
saame Piibli sõnul osa ka kõigest muust.
Aitäh küsimuste eest! - Tänud heade vastuste eest!
Järgmisena lugu pankrotiga silmitsi seismisest.
Nende suurim klient ütles ära
ja nende aastatulu langes poole võrra.
Kuidas päästis see paar oma firma?
Lisaks sellele lugu naisest, kelle ajus olid mitmed augud.
Enneolematu käitumine ja dementsuse diagnoos -
mis ime läbi ta sellest küll tervenes?
Saame peagi teada.
Iga lapse sees
on kangelane,
juht,
sõber,
keegi, kes aitab,
kes teeb, mis on õige
ja unistab kellekski saamisest.
Kuid nad vajavad meie abi selles.
Mida küll teha?
Mida küll öelda?
Kuidas end tunda?
Siin tulebki "Superraamat" appi,
pakkudes moraalseid ja vaimulikke tõdesid
läbi olukordade, millega lapsed saavad samastuda.
See õpetab Jumala Sõna lastele, keda armastad.
Liitu "Superraamatu" DVD-klubiga,
saades osa selle uutest osadest, niipea, kui need ilmuvad.
Lisaks kaks koopiat teistegagi jagamiseks.
Telli "Superraamat" juba täna ja vaata, kuidas imed sünnivad!
Ed ja Ellen Shack olid edukad ettevõtjad,
kuniks nende suurim klient lahkus,
"võttes kaasa" 50% nende aastatulust.
Nad oleks ju võinud paanitsema hakata,
aga nad tegid hoopis julge sammu, mis aitas nende firma taas jalule.
CBN'i partnerid Ed ja Ellen Shack
maandavad tööpingeid rannas jalutades.
Üheskoos on üles ehitatud edukas kosmeetikatarvete firma.
Täiega äge on koos oma mehega seda firmat juhtida,
sest tema tugevused katavad minu nõrkusi
ja vastupidi,
nii et täiendame teineteist väga hästi.
Me müüme toorainet kosmeetikatoodete tootjatele,
kes siis toodavad oma tooteid ja müüvad neid tarbijale.
Nii me firma kui personal olid kasvamas
ja ruumid, kus tegutsesime, jäid meile väikeseks.
Nad olid just ostnud endale suurema hoone,
kui nende suurim klient helistas
ja lõpetas nende 14 aastat kestnud ärisuhte.
See oli hävitav löök me mõlema jaoks.
Saime aru, et sel ettevõttel ei lähe hästi
ja müüginäitajad on nullis,
aga me personal oli ülitubli.
Kõrgem rendikulu ja poole võrra kahanenud sissetulek
tekitas hirmu, et firma läheb pankrotti.
Kartsin esimese asjana seda, et peame kellegi lahti laskma.
Nii palusid Ed ja Ellen Jumalalt abi.
Kogesin kuidagi rahu ja kindlust, et Jumal on meiega
ja kannab hoolt kõige eest.
Ühtlasi otsustati jääda kindlaks oma järjepidevale annetamisele.
Otsustasime, et selles osas ei muutu midagi.
Ma ei näinud, et selle ärajätmine olnuks väljapääs,
vaid teadsin, et Jumal toetab meid.
Peagi peale seda palvet said nad uue kliendi,
kellega sõlmitud leping
taastas enam kui poole nende kaotustest.
See oli hämmastav!
Kuid samas kinnitus meile, et Jumal tegutses selle kõige keskel.
Oleme alati teadnud, et Jumal on meiega
ja katab nii meid kui me firmat.
Sõprade nõul kasutasid nad oma hoone vaba ruumi
uue ettevõtmisega alustamiseks,
mis võimaldab kohalikel uusüritajatel kasutada seda pinda kui hüppelauana
See võimaldab neil luua mingi toode
ja katsetada siis, kas see läheb müügiks.
Me sees on üks rahu ja kindlus minna oma firmaga edasi,
muretsemata, et peame kedagi lahti laskma.
Nüüd, mil firma on taas jalul,
on neil täiskindlus Jumala plaani suhtes
nii nende firma kui elu jaoks.
Ühtlasi on Ed ja Ellen olnud üle 30 aasta CBN'i partnerid,
usaldades oma finantsid ka CBN'i hoolde.
Ühtlasi on nad vabatahtlikena osalenud
humanitaarprojektides.
Oli rõõm olla Operatsioon Õnnistus vabatahtlikud,
kui orkaan Sandy me enda piirkonnas siin möllutas.
See oli suur hävitustöö.
Me ei saa olla igal pool füüsiliselt kohal.
Küll aga saame me toetada Operatsioon Õnnistuse tööd
ja CBN'i, kes rajab ka kaevusid.
Ei kujuta isegi ette, et sul pole joogivett.
Igaühel peaks olema võimalus juua vett.
See on õnnistuseks meile endile, kui saame aidata neid väikesi külasid.
Nii on tore teada, kuidas CBN kasutab me raha ja ande,
et õnnistada teisi inimesi.
Kas pole imelised inimesed?
Armastavad Jumalat, kuid teavad, et nad ei jõua igale poole maailma.
Nii tahame öelda nii nende kui Jumala nimel,
et meie jõuame.
CBN ulatub kõikjale maailma.
Oleme rajanud 14 000 kaevu - Tuhandeid ja tuhandeid.
Jaa, tuhandeid ja tuhandeid kaeve,
mis võimaldavad sadadel miljonitel saada osa puhtast veest.
Imelised asjad, mida kõike on tehtud.
Nii oleme tänulikud kõigile CBN'i partneritele ja sõpradele.
"Parem oleks, kui ta sureks ruttu."
Need olid arstide sõnad
peale selle naise aju röntgenpildi nägemist.
Lisaks veel ei mingit lootust paranemiseks.
Kuidas ta siis endiselt elus ja terve on?
Saame peagi teada.
Kanname liiga sageli endaga mineviku taaka.
Tead ju küll, mis tunne see on.
See mõjutab kõike ja kõiki me elus.
See on alati koos meiega,
meid alla surudes ja meilt tõelist rõõmu röövides.
Kuid see pole Jumala tahe, et jääksime kinni oma minevikku.
Sa võid olla vaba kõigest sellest taagast.
Saa teada, kuidas Jumala andestus viib muudetud eludeni
ja uute algusteni.
Võta ühendust Klubi 700'ga.
Eemaolev pilk, äärmuslikud vihahood,
ei mingeid piire millelgi -
Peggy Kingi'i käitumine muutus üha hullemaks ja hullemaks,
mis muutis ta mehe ja lapsed ärevaks.
Ometi polnud keegi valmis šokeerivaks diagnoosiks.
Twayne and Peggy King olid elanud pika ja õnneliku elu.
Nad abiellusid 1961. aastal
ja veetsid enamuse oma elust reisides ja evangeeliumi jagades.
Ühtlasi rajasid nad ka kurtide teenistuse.
Kuid 2010. a. algul märkas Twayne, et Peggyga on midagi korrast ära.
See täiega kaugel olev pilk ta silmis.
Ta käitumine oli lihtsalt kohutav.
Isa ütles, et emal olid ikka äärmuslikud jonnihood,
kui ta ei saanud oma tahtmist.
Kuid see polnud üldse mu ema moodi.
Ta oli maailma kõige armsam naine.
Tal polnud enam mingeid piire
ja see valmistas meile üha enam muret.
Lõpuks panid arstid Peggy'le diagnoosi -
frontotemporaalne dementsus.
Läbivaatus näitas, et ta aju otsmik oli kõhetunud
ja läbi ta aju oli erinevaid auke.
Öeldi, et olukord läheb aina hullemaks
ja üks arst ütles lausa:
"Parim, mida teha saate, on paluda, et ta sureks ruttu."
Kahe vahele tekkinud lõhe
oli isa jaoks väga raske.
Ta jooksis vahel ära.
Ta hoidis mind ärkvel, nii et ma ei saanud magada.
Lõpuks pidime ta haiglasse panema,
muutes ta olemise seal nii mugavaks kui saime.
Kui sealt lahkusime...
Kui sealt lahkusime ja uks me taga lukku pandi,
oli kohutav tunne.
Tundus, et olen kaotamas oma ema.
Kuid mida enam isa mure ta pärast kasvas,
tekkis tunne, et olen kaotamas ka oma isa.
Medpersonali prognoos, et taastumiseks pole mingit lootust,
pani Peggy pere paluma peret ja sõpru
palvetama ta eest.
Palvetama ta tervenemise eest
ja tröösti eest nii isale kui meile.
Paljud inimesed palvetasid
tänu kontaktidele ja suhetele, mis olid aastate jooksul tekkinud.
Tänu sotsiaalmeediale levivad sõnumid veel eriti kiiresti.
Miks me siis ei pidanukski imet ootama?
Palusin, et Jumal aitaks mul aktsepteerida seda olukorda
ja ühtlasi mäletan päeva, kui ütlesin: "Jumal, võta Sina üle,
sest seda on rohkem, kui ma suudan kanda."
Sel samal päeval pöördus ka Peggy ise Jumala poole
ja sellest hetkest alates hakkas ta olukord paranema.
Sellest päevast alates polnud vaid Twayne see,
kes märkas muutusi Peggy tajus, käitumises ja liigutustes,
vaid arstid märkasid seda samuti.
Seda lausa selliselt,
et sama aasta jõuludeks peeti Peggyt piisavalt terveks,
et ta koju lasta.
Ta oli väga tubli.
Ta hakkas süüa tegema ja suutis järgida retsepti.
Ta suutis mängida klaverit
ja see kohutav kauge pilk oli kadunud.
Arst ütle selle peale: "Olen ravinud sadu patsiente,
aga kellelgi neist pole paremaks läinud.
See on ime."
Läbivaatus näitas, et Peggy ajus on endiselt anomaaliaid,
kuid ta seisund pole kordagi halvenenud.
Nii pole ta ka kordagi pidanud minema tagasi haiglasse.
Pere sõnul on see kõik tänu Jumalale ja palve väele.
Algul kartsin, et pean minema tagasi.
Kuid kõik on hästi ja ehk veidi paremgi veel.
See on enam kui ime,
et Jumal laseb mul toimida normaalselt
mittenormaalse ajuga.
Jumal on hea ja imeline.
Ma ei mõista seda kõike, kuid usun, et see on enam kui selge,
et tänu palvetavatele usumeestele- ja naistele
sünnib võimsaid asju.
Me saime ta tagasi.
Me pere matriarh on taas tagasi.
Kuidas siis mitte olla tänulik Jumalale oma ema tehtud toitude eest?
Paljud me sõbrad ja tuttavad palusid ta terveks saamise pärast.
See, et ta on tagasi meiega, on suur õnnistus.
Väga, väga suur õnnistus.
Milline erakordne ime!
Ta aju ei muutunud, aga Peggy siiski muutus,
kuna Jumal tegi ime ta elus.
Jumala Vaim sisenes sellesse ihusse, mis ei toiminud korralikult.
Imeline!
Virginia Beachil elaval Lindal
oli 20 aasta jooksul pidevalt tekkiv ja kaduv põiepõletik.
Selline põletik võib põhjustada kõikvõimalikke muid asjugi.
Kuid siis ta vaatas me saadet, kus Terry ütles:
"Põiepõletikuga maadlev naine - Jumal tervendab teid
ja need ei tule enam kunagi tagasi."
Linda võttis selle usus vastu ja sai terveks, mida arst ka kinnitas.
Alma kannatas 8 kuud soolerebendi tõttu,
kuuldes kord Pat'i me saates palumas:
"Te sooltega on mingi jama, kuid Jumal tervendab teid.
Tunnete, kuidas kui tuli läbistab te ihu."
Alma võttis selle usus vastu ja tänas Jumalat.
Ta läks peagi peale seda sonogrammi,
mis näitas, et soolega on kõik korras.
Pean tunnistama, et ma ei tunne seda Almat
ega teadnud midagi ka ta soolerebendi kohta.
Kuid Jumal teadis. Jumal teab ka, kes sina oled.
Võtame veel hetke, et palvetada üheskoos.
Palveta koos meiega,
sest Jumal tahab teha midagi su heaks.
Isa, me täname Sind Jeesuse nimel Su väe eest.
Täname Sind Püha Vaimu võidmise eest.
Kellelgi on pimesool lõhkenud,
mis on põhjustanud palju valu ja on väga ohtlik.
Kuid Jumal puudutab teid ja see põletik kaob.
Jeesus on juba teinud selle ime, tänu Issandale!
Kellelgi on silmavähk ja selle tuleviku väljavaade pole hea.
Jumal tervendab selle
ja te silmad saavad terveks just praegu, Jeesuse nimel.
Kellegi keele all toimub midagi.
Seal on mingid kühmud või midagi.
Pange oma käsi oma suu kohale ja Jeesus puudutab teid just praegu.
Kellelgi on nii valusad maohaavad,
mis ei lase teil süüa ega toitu seedida.
Olge terve just praegu, Jeesuse nimel!
Kõht, las su normaalne olukord taastuda.
Issand, palume ka nii Iisraeli kui Ameerika pärast
ja kõige pärast, mis USA's toimub.
Issand, lase meil olla üks nagu Sina oled Isaga üks.
Anna meile ühtsust.
Too meile õnnistusi, Jeesuse nimel.
Tänu Sulle, Issand! Aamen ja aamen.
Lõpetuseks Psalmid 30:2: "Issand, mu Jumal,
ma kisendasin su poole ja sa tegid mu terveks."
Kõike head!
Sul on kõik, mida arvasid õnneks vaja minevat.
Paljutõotav karjäär,
piisavalt sõpru
ja üha kasvav pere.
Ometi tundub elu kuidagi tühi. Midagi on nagu puudu.
Vaid Jumal saab anda elule tõelise tähenduse.
Tõeline õnn peitub Tema tundmises.
Avasta, kuidas Jumal saab muuta su elu.
Vaata saadet "Klubi 700".
Kui vajad rääkida kellegagi, kes hoolib,
helista TV7'sse 44 22 227 või kirjuta palve@tv7.ee
Tõlge: Anne-Ly Raukas