KLUBI 700
Dekapitatsioon.
See tähendab ju pea maha raiumist.
Samas on olemas ka seesmine dekapitatsioon,
mis tähendab seesmiste organite lahutamist
ja mis on samuti eluohtlik.
Teoreetiliselt ei jää keegi ellu õnnetuses, millest Ron läbi tuli.
Palju murtud luid, kaks kokku kukkunud kopsu
ja mis kõige hullem - seesmine dekapitatsioon.
Mis valemiga ta küll üldse haiglast välja sai?
Esimesed parameedikud asusid õnnetuspaika koheselt teele.
Üks autojuht oli juba surnud.
Meedik Sarah Pruitt suunati koheselt teise auto juurde,
kus 53-aastane Ron Clock oli pea alaspidi ja vaevu hingas.
Arvestades ta olukorra tõsidust
uskusin, et temagi võib surra, enne, kui ta autost kätte saame.
Nii palusin päästjatel kiirustada.
Nad stabiliseerisid Roni kopsud, niipea, kui ta autost kätte saadi
ja enne, kui ta haiglasse lennutati.
Siis sai ka Roni ema kõne uudisega pojaga juhtunu kohta.
Teadsin sel hetkel, et lugu on halb.
Nad võitlesid ta elu eest, kuigi ta oli juba peaaegu surnud.
Ajal, mil Roni vanemad asusid 8-tunnisele teekonnale haiglasse,
hakkas ema helistama perele ja sõpradele,
paludes Roni eest eestpalveid.
Ma tean, mida palved teevad, sest kui Jumala rahvas palvetab,
siis tean omast kogemusest, et asjad muutuvad.
Sel hetkel arvasime, et kaotame ta.
Haiglasse jõudes jagas arst nendega Roni väga tõsistest vigastustest.
Roni näit oli Glasgow koomaskaalal 4, mis on üsna madal.
Ja kui su mõlemad rinnaõõnsused on puruks,
lisab see veel tõsidust juurde.
Nii et Ronil olid kohe kindlasti eluohtlikud vigastused.
Raske oli näha teda sellises seisus.
Nii murtud. Ta ihu oli nii katki ja murtud.
Ta ninas, suus ja kopsudes olid erinevad voolikud.
Ronile tehti järgmise nädala jooksul mitu operatsiooni,
et parandada ta katkine puus ja vaagnaluud.
Samas olid arstid endiselt mures ta pea- ja kaelavigastuse pärast.
Peale mitmeid läbivalgustusi ja proove leidis nende kahtlus kinnitust -
kuklaluu nihkumine ehk seesmine dikapitatsioon.
Neurokirurg Eric Marvin oli hämmingus,
et Ron üldse ellu jäi.
Paljud inimesed hukkuvad sellistes autoõnnetustes
tänu kaelavigastustele
ja paljuski kuklaluu nihkumisele.
Sellisel tasandil selgroo vigastuse tõttu
lõpetab inimene hingamise, süda lakkab löömast
ja inimene sureb.
See oli tohutu šokk.
Ma polnud varem millestki sellisest kuulnud
või sellest, et keegi oleks sellest eluga välja tulnud.
Ajal, mil Roni valmistati ette ta kolju taasliitmiseks selgrooga,
selgitas dr Marvin ta perele, milleks valmis olla.
Ootused, et ta hakkab jälle käima, läheb tagasi tööle ja trenni -
sellised ootused ei kuulunud kohe mitte
selle vestluse juurde.
Ajal, mil pere ja sõbrad
palvetasid jätkuvalt Roni tervenemise pärast,
uskus Roni ema, et Jumal pole ta pojaga veel lõpetanud.
Kirjutasin oma päevikusse palve:
"Jumal, palun tervenda Ron ja lase tal elada.
Sinu nime auks."
Tahtsin, et Ron jääks ellu
ja et Jumal saaks selle eest austatud.
Operatsioon läks edukalt
ja Ron hakkas 3 nädala pärast näitama esimesi paranemismärke.
Mäletan esimese asjana oma venda Steve'i, kes ütles:
"Ron, kui minust aru saad, siis pilguta lihtsalt korra silmi."
Tegin seda ja mäletan, kuidas Steve hakkas naerma
ja ütles: "Ta on tagasi.
Ta on olemas. Ta on siin."
Oli erakordne tunne teada, et ma ei kaota ühte oma poegadest.
Olin Jumalale tohutult tänulik.
Sel hetkel polnud veel kindel, kas Ron hakkab käima.
Küll aga teadis ta, et Jumal pole teda hüljanud.
Veelgi enam - ta koges Jumala ligiolu rohkem kui eales varem.
Olin alati kogenud üht ligiolu, üht jõudu,
mis polnud minust enesest.
See polnud minust enesest
ja ma teadsin, et Jumal on minuga.
Mu jaoks polnud see isegi küsimus.
Leides jõudu Jumala ligiolust ja pere-sõprade palvetest,
pingutas Ron taastusravis kõvasti
ja tegi peagi ka oma esimesed sammud.
See on lihtalt imeline Jumala tehtud ime,
mille Ta me perele kinkis.
Omada nii tõsist selgroo vigastust
ja samas kõndida omal jalal haiglast välja
on tõeliselt muljetavaldav.
Ron kogeb oma ihus ikka
operatsioonidest tingitud valu ja jäikust,
kuid tal pole ajukahjustust ja ta pole halvatud.
Ta ei suuda Jumalat ära tänada, et Too talle elu kinkis.
Oleksin mitme erineva fakti põhiselt pidanud olema surnud
ja see muudab kõik.
Mu usk elavasse Jumalasse on nüüd veelgi suurem.
Jumalasse, kes kaitseb igat mu sammu.
Olen endiselt siin ja endiselt jalul.
Tänu Jumala armule olen endiselt jalul.
Ta on tänu Jumala armule endiselt jalul.
Piiblis on öeldud,
et ilma usuta on võimatu olla Jumalale meelepärane.
See, kes tuleb Ta juurde, peab uskuma, et Ta on olemas
ja et Ta tasub kõigile, kes Teda siira südamega otsivad.
Oli see alles ime!
Seesmine dekapitatsioon (pea maha raiumine)!
Inimene ei jää sellise asja peale ellu,
aga Jumalal oli plaan Roni elu jaoks ja Ta töötas selle välja.
Siin veel palvevastuseid.
Denveris elaval Patricial oli kuid probleeme lümfisõlmedega
ja ta kurgu vasak pool oli paistes.
Terry mainis palve ajal kaela vasaku poole probleeme
ja Patricia tundis selles enda ära.
Ta läks arsti juurde läbivaatusele ja seal ei leitud enam midagi.
Arst ei suutnud juhtunut mõista.
Halleluuja!
Texasest pärit Leander
kannatas 1998. aastast alates seljavalude käes.
Siis aga kuulis ta Pat'i ütlemas:
"Osa te selgroost on muutunud artriidiliseks
ja see avaldab survet lülisambale, põhjustades tohutut valu.
Kuid te kogete kui elektrilööki läbistamas end
ja te saate just praegu terveks."
Võttes selle sõna vastu, koges Leander seljas kuumust
ja peale seda pole tal olnud enam mingeid valusid.
Ma ei tunne neid inimesi, kellest just rääkisime
nagu sinagi mitte. - Nii on.
Kuid Jumal tunneb neid inimesi.
Nii tahame ka paluda nii teie kui nende eest,
sest Jumala jaoks, keda teenime, pole miski võimatu.
Nii et palugem üheskoos.
Isa, aitäh, et tervendad need inimesed ja teed imesid.
Aitäh sulle Roni eest, kes sai terveks seesmisest dekapitatsioonist.
Tänu Sulle, Issand!
Keegi, kes meid vaatab, on kannatanud kurguvähi käes
ja te pole saanud korralikult rääkida.
Pange oma käsi oma kurgu peale
ja Jumal tervendab teid Jeesuse nimel.
Puuduta teda, Issand!
Kellelgi on probleeme selgroo alaosaga,
kuhu on pandud metallplaat
ja teil on palju muret, kas see ikka paraneb korralikult jne.
Kuid Jumal puudutab teid just praegu
ja see tervenemine saab olema täielik Jeesuse nimel.
Ühel mehel, vist Marvin nimi, on nahaga probleeme.
Te nahal on kui soomused.
Jumal laseb oma käega üle kogu te naha just praegu
ja te saate terveks Tema nime auks.
Puuduta teda, Jeesus! Aamen.
Kellelgi on keelevähk
ja teile tehtud protseduur on mõjutanud te kõnevõimet.
Kuid Jumal taastab vastava lihase, Jeesuse nimel.
Inimesed loodavad Jumala peale just praegu.
Uskuge, et Jumal on olemas
ja Ta tasub neile, kes Teda siira südamega otsivad.
Jeesuse nimel, aamen.
Terry, meil on veel uudiseid. - On muidugi.
Vastame peagi te küsimustele.
George kirjutab: "Me naabruskonnas tähistatakse Halloweeni,
mis on minu jaoks väga ebamugav.
Kuidas hoida see komme oma kodust eemal,
ilma naabreid tõrjumata?"
Vastame peagi.
Lisaks lugu tüdrukust, kes tõmbas end pidevalt pilve
ja katsetas kõikvõimalikku.
Kuidas üks pastori tütar seda kõike oma isa silme all tegi?
Ta räägib sellest kohe varsti ise.
Meenuta hetkeks, mis tunne oli olla laps.
Sa uskusid igat lugu, mida sulle räägiti
ja nägid maailma kui lõpmatute võimaluste paika.
Milliseid lugusid aga maailma orvud usuvad?
Usume, et Piibel räägib ainsat lugu, mis on väärt uskumist.
Usume, et igal lapsel peaks olema võimalus unistada
ja pöörata kõik väljakutsed võimalusteks.
Võimalus seista Jumala tõotustel
ja teada oma kohta maailma suurimas loos.
Neil on veel terve elu ees.
Maailm ühes lõputute võimalustega on nende päralt.
Nad otsivad lugu, mida uskuda
ja meie räägime neile selle loo.
Haridus, toitmine, jüngerdamine, kogukonna muutmine,
hool perede eest ja võitlus inimkaubandusega.
Kas liituksid meiega?
Kinkides lootust ja tõotades armastada.
ORVU TÕOTUS
Keegi pole öelnud, et pastori laps olla on kerge.
Ei lapse ega ka vanema jaoks
ja seda ka normaalsetes tingimustes.
Rob'i ja ta tütre Danielle'i jaoks
olid ka olukorrad kõike muud kui normaalsed.
Rob Koke on Shoreline koguduse rajaja ja pastor Austinis Texases.
Koguduses on üle 5000 liikme.
2009. aastal seisis perekond Koke 12 päeva jooksul silmitsi
kahe hävitava kaotusega.
Suri Rob'i isa
ja nende poeg Caleb.
Nende tütar Danielle, kes oli tol ajal 14-aastane,
ei osanud selle valuga toime tulla.
Nii pöördus ta tröösti saamiseks poiste, alkoholi ja uimastite poole.
Oma raamatus "Kadunud tütar"
jagavad isa ja tütar oma loo südantmurdvast tervenemisest,
andes teada, et millega iganes ka sa silmitsi ei seisaks -
Kristuses peituv vabadus on kättesaadav ka sulle.
Tervitagem siinkohal Danielle ja Rob Koke'i.
Nii tore, et olete siin. - Aitäh! Tore olla siin.
Rob, lubage alustada teiega, minnes tagasi 2009. aastasse,
kui saite kaks elumuutvat telefonikõne.
Mis juhtus?
Olime perega kruiisil puhkamas,
kui mu ema helistas ja teatas,
et isa paat leiti rannale uhutuna,
aga ta keha ei leitud.
Pool tundi hiljem saime kõne, et isa keha leiti ookeanis ulpimas.
Polnud kindel, mis temaga oli juhtunud.
Oli tal infarkt või mis. Ametlik surmapõhjus oli uppumine.
Sõitsime Floridasse, et olla koos ema ja ülejäänud perega.
Meenutasime me isa ja tähistasime ta elatud elu.
Tal oli suurepärane elu ja me olime hästi lähedane pere.
Siis aga läksime tagasi Austinisse, olles olnud kodust ära paar nädalat.
Algul kruiisil ja siis koos minu perega.
Lapsed tahtsid taas sõpru näha ja samal õhtul oli ka noorteõhtu.
Caleb oli sõpradega väljas, ise sõites.
Ta oli kõik koju ära viinud ja aeg oli umbes südaöö paiku,
kui ta jäi rooli taga magama.
Umbes 1km kaugusel me kodust.
See oli täiega hävitav.
Danielle, sa olid vennaga väga, väga lähedane.
Mida ta surm sinuga tegi?
Olid alles 14 - tõeliselt haavatavas eas.
See kaotus oli minu jaoks talumatu.
Enamus vanematele vendadele
ei meeldi nooremate õdedega aega veeta,
aga me Calebiga olime väga lähedased.
Kuhu sa oma valuga siis läksid?
Teismeline ei oska ju seda valu isegi seedida.
Ma tõesti ei osanud sellise kaotusega toime tulla.
Mäletan seda hetke oma elus,
kui tahtsin põgeneda selle tunde eest, mida tundsin.
Nii pöördusin poiste poole.
See oli ainus asi tolles eas, kust saada tähelepanu ja muud.
Vanemaks saades toimisid paremini alkohol ja uimastid.
Nii sattusingi sõltuvuse küüsi.
Samal ajal oli see aeg su elus,
kui püüdsid endast, kui noorest neiust sotti saada.
See on juba niigi raske - ka siis, kui kõik on hästi.
Rob, olite pastor ja hõivatud erinevate asjadega.
Ka vanema jaoks on lapse kaotus laastav lugu.
See on kogemus, mida ei peaks tegelikult kogema.
Kui mu isa suri,
siis see on see, mida pojad teevad - nad matavad oma isa.
Isad aga ei peaks matma poegi.
See ei peaks nii olema.
Nii olime naisega ise suures leinaprotsessis
ega osanud olla olemas oma laste jaoks, kes olid ka leinas.
See oli väljakutse me jaoks,
sest meil polnud aimugi,
et Danielle on nii alla käimas nagu ta oli.
Nagu oleme ikka öelnud -
ta oli kõige meeldivam sõltlane, keda eales kohata.
Samas kui olin kõige hullemas seisus.
Danielle, tegid erinevaid asju, mis varjasid su valu
ja aitasid põgeneda kogu juhtunud trauma eest.
Mis sind täiega põhja viis?
Olin juba mõnda aega olnud selles tsüklis
ja ülikooli minnes läks asi täiega käest.
Tulin mõneks ajaks koju, sest teadsin, et vajan abi.
Samas pidasin end liiga nooreks, et olla sõltlane.
Minnes tagasi ülikooli
leidsin end taas - ikka ja jälle süngetes madalseisudes.
Nägin, et ajalugu kordub ja jääbki korduma, kui ma ei muutu.
Jumal nägi,
et ma pole piisavalt tugev ise abi otsima,
mispeale mu isa saatis mulle kirja,
öeldes, et ta kogeb, et midagi on toimumas.
Ta ütles: "Kui ei toimu, hästi. Olen lihtsalt hooliv lapsevanem edasi."
Kuid teadsin selle peale, et pean minema koju
ja seda ma ka tegin, minnes sõltuvusravile.
Mis aga ajendas teid seda kirja kirjutama?
Mida te nägite või tundsite?
Nagu ennist öeldud -
Danielle on väga osav looma mulje, millise mulje ta tahab millestki jätta.
Nii jättis ta mulje, et ülikoolis on kõik hästi -
tal on head sõbrad ja õpingud lähevad hästi.
Kõik oli kui täiuslik.
Kuid olles teel Ugandasse,
tegema koostööd kogudusega, keda seal toetame,
tundsin, et asjad ikka pole nii roosilised nagu Danielle väitis.
Täna tean, et Püha Vaim andis mulle sellest märku,
mistõttu kirjutasin talle kirja, öeldes:
"Danielle, oled öelnud kõiki neid asju ja kui nii on, siis tore.
Kuid ma ei saa üle tundest, et miski pole siiski korras,
mistõttu siin on võimalus..."
Ja kui Danielle siis vastas: "Usalda oma kõhutunnet",
käivitas see ühe sündmuste ahela,
mis viis ta täieliku tervenemise- ja taastumiseni,
mille eest oleme ülimalt tänulikud.
Olete kirjutanud koos raamatu "Kadunud tütar".
Millist nõu te annaks vanematele, kelle lapsed maadlevad sõltuvustega,
mitte heade suhetega või millega iganes.
Me raamatu peamine sõnum on, et alati on lootust.
Lootust tervenemiseks ja vabanemiseks.
Sõltuvused on kohutav väljakutse kogu me rahvale
ja inimestele üksikindiviididena.
See pole miski, millest saaks kergesti lahti.
See nõuab palveid, kogukonna tuge, usku ja Püha Vaimu tööd.
See nõuab inimest, kes on valmis ja tahab midagi muuta.
Mida sa ütleks noortele?
Nii sõltlastele kui nende lähedastele, et nad pole üksi
ja me oleme kõik ühes paadis.
Me peame lubama kellelgi aidata end, kas pole? - Just.
Kuid su elu on täiega muutunud, sest sa abiellusid hiljuti.
Jah, olen selle väga õnnelik.
Imeline! Millal sa abiellusid? - 2 kuud tagasi.
Wau! Imeline!
Nii et su elu on täna täiesti uuel teel.
Palju õnne! - Tänan!
Ja tänud teile mõlemale selle eest, mida olete kirja pannud.
See võib olla ka raske elada need võitlused uuesti läbi,
aga olete teinud seda viisil, millest on nii palju abi teistele.
Raamat "Kadunud tütar", mis on tellitav internetist.
Soovitan soojalt.
Suur tänu, et tulite! - Täname.
Järgmisena lugu valikust kütus või toit,
mille üks pere pidi tegema.
Nälg Ameerikas - mida selles osas ette võtta?
Lisaks vastused te küsimustele.
"On see OK ühel mehel ja naisel olla sõbrad sotsiaalmeedias,
kui üks neist on suhtes?"
Kuuleme peagi.
Sul on kõik, mida arvasid õnneks vaja minevat.
Paljutõotav karjäär,
piisavalt sõpru
ja üha kasvav pere.
Ometi tundub elu tühi. Midagi on nagu puudu.
Vaid Jumal saab anda elule tõelise tähenduse.
Tõeline õnn peitub Tema tundmises.
Avasta, kuidas Jumal saab muuta su elu.
Vaata "Klubi 700" saadet.
Nälg on Ameerikas paljude jaoks probleemiks,
isegi, et me ei kujuta ette, et keegi me maal võiks seda tunda.
Kuid Adam ja Sabrina tundsin nälga, kui nende kapid olid tühjad.
Neil olid näljased teismelised, keda toita,
mistõttu kust nad siis abi otsisid?
Adam ja Sabrina on pühendunud vanemad,
kes jumaldavad oma kolme last.
Me elan oma pere nimel.
Mu pere on kõik, millele ärgates mõtlen.
Tahan, et nad oleksid õnnelikud ja terved.
Mu isa ja ema on supervanemad.
Oleme hästi lähedased ja ma saan rääkida neile kõigest.
Mul on täiega vedanud.
Kolides mõni aasta tagasi Nevadast Michigani,
sai Adam endale ka uue töö.
Tulime siia ja ma sain väga hea töökoha.
Siis aga osteti me firma ära ja mu palk muutus palju väiksemaks.
Saame selle arve tasumise nädala võrra edasi lükata.
Olin kordi dilemma ees, kas maksta kõik arved
või osta toitu ja kütust.
Kui kodus on teismelised, aga midagi pole süüa,
on ikka väga raske.
Olles oma kõige kehvemas seisus,
tõi Jumal neile suure hulga toitu läbi ühingu Operatsioon Õnnistus.
Olin nii üllatunud,
sest toitu oli nii palju, et see ei mahtunud äragi.
Nad olid nii avatud ja sõbralikud ja palvetasid igakord me eest.
Alati, kui sealt lahkusin, kogesin, kuidas Jumal hoolib meist.
Ma ei suutnud seda uskuda. Seda, kui palju asju me saime.
Need inimesed teevad täiega Jumala tööd.
Toit, mille nad said, kandis neid seni välja,
kuni Adam leidis uue töö ja hakkaks kulleriks.
Kõik hakkab jälle ülesmäge minema.
Saame jälle ise hakkama ja see on hea tunne.
Nad ütlevad, et poleks kunagi saanud ise jalule,
kui Operatsioon Õnnistus poleks neile appi tulnud.
Ma ei tea, kus me ilma nendeta täna oleks.
Nad on kohe kindlasti abiks paljudele.
Sealsed noored olid nii tänulikud, kuna mina olin tänulik.
Nad on tõesti nagu inglid.
Suur tänu teile!
Teeme kõik, mis võimalik, et toita näljaseid ja hädasolijaid.
Et pakkuda peavarju kodutuile ja toita vaeseid ning näljaseid.
Jesaja 58 räägib sellest
ja selle põhjal lõin ka ühingu Operatsioon Õnnistus.
Kui palju aastaid sellest ongi? - No ikka palju.
Vähemalt 60 aastat.
Kuid nüüd on vist küsimuste aeg. - On tõesti.
Mis saavad loodetavasti ka vastatud.
George: "Kolisime möödunud kevadel uude naabruskonda,
kus mind on viidud kurssi nende sügisese tavaga,
mis jääb Halloween'i kanti ja milleks on "Pihta saanu".
See on kui osa salajase jõuluvana mängust,
kus üks kummituse pilt jäetakse koos kingiga
kellegi ukse taha.
See pere, kes on nö "pihta saanud",
peab järgmine õhtu mõnele teisele perele pihta saama jne
Minu jaoks on selline komme väga ebamugav.
Kuidas hoida see komme oma kodust eemal,
ilma naabreid riivamata?"
Üks viis on sõita selleks ajaks linnast välja. Näiteks Floridasse.
Nojaa, kui see on võimalik.
Ma ei mõista päris hästi, mida see endast täpsemalt kujutab,
aga te ei pea olema üks naabruskonna toladest
ja seda kaasa tegema.
Võib-olla on tegu väikese asjaga - ma ei tea.
Loodetavasti.
Aga te ei pea osalema mingis traditsioonis,
et olla kellegi poolt aktsepteeritud.
Kui mõelda Soodoma ja Gomorra loole
ja Aabrahami nõole Lottile.
Soodoma ja Gomorra rahvas püüdis isegi ingleid vägistada.
See oli kohutav!
Ometi otsustas Lott elada sealses kogukonnas.
Ma ei tea täpselt, mis tava see teil on,
aga teil on probleem ja te ei pea osalema selles.
Natasha: "Olen vaimulikus sõjas.
Sain ühelt tüdrukult sõnumi,
kelle poiss-sõbra võtsin sõbraks sotsiaalmeedias.
See tüdruk kirjutas mulle väga krõbeda kirja
ja ma ei tea, mida teha.
Mulle on õpetatud,
et mees ja naine võivad olla omavahel sõbrad,
isegi, kui nad on suhtes kellegi teisega.
Kas ma peaks muretsema selle loo pärast?"
Usun küll, et peaksite,
sest see tüdruk kardab, et röövite temalt ta peika.
See, et suhtlete vaid sotsiaalmeedias, ei muuda seda veel aktsepteeritavaks.
Inimeste vahel tekkib side. Nii vaimulik kui ka füüsiline.
Nii on väga lihtne langeda hingesugulusse
ja kogeda omavahelist sidet.
Rääkimata, et keegi teine võib olla armukade.
Ma ise ei arva, et selline olukord oleks OK.
Eriti, kui olete juhuslikult abielus.
Siis ei peaks sotsiaalmeedias enam mingit teist suhet olema.
Shannon: "Olen alles uus Klubi 700 vaataja,
mistõttu mul on mõned küsimused, mis võivad panna Pat'i naerma,
kuid millele sooviksin vastust.
Võtan saates olevat palveaega väga tõsiselt ja vajan teada:
1. Kas mõni palve on konkreetselt vaid ühele isikule?
Kui mõni palve läheb teele, võib see kuuluda enamale kui ühele.
Kas Piibel kirjutati vaid ühe inimese jaoks?
Piibel on kõlbulik paljudele põlvkondadele.
Nii et võtke seda palveteemat samamoodi.
Kui aga tegu on kordussaatega,
siis kas tervenemise õnnistus on siiski toimiv?
Oleme näinud erinevaid imesid sündimas,
millest osad oleme salvestanud ka DVD'dele.
Nii ütlesin kord välja, et kellegi parem põlv paraneb.
Üks naine vaatas seda salvestist
ja ütles: "Sa rumal, see on hoopis vasak põlv!",
mispeale ma ütlesin seal salvestisel:
"See pole mitte parem, vaid hoopis vasak põlv."
Ma otsekui suhtlesin selle naisega DVD kaudu.
Kuidas see võimalik on?
Sest Jumal on terve igaviku Jumal ja Ta pole piiratud aja ega ruumiga.
Vaataja: "Kas kümnis on mõeldud vaid kirikule,
või kas Jeesuse nimel võib teha annetusi
ka teistele heategevusorganisatsioonidele?"
Usun küll.
Toetades vaeseid ja hädasolijaid - eriti kristliku töö raames,
siis on erinevaid üksusi, kes kuuluvad Jumala valdustesse.
Kuid küsige Jumalalt otse, mida Tema arvab.
Lõpetuseks aga Jeremija 33:3:
"Hüüa mind, siis ma vastan sulle
ja ilmutan sulle suuri ja salajasi asju, mida sa ei tea!"
Olge õnnistatud ja näeme taas!
Lapsed -
tahame, et nad kasvaks üles tundes Jumala Sõna.
Kuid tänapäeva kiires elus vajaksime vahel abi selles.
Tasuta "Superraamatu" piibliäpis
on lahedaid asju, mis lastele meeldivad.
Piibli tundmaõppimine on äge!
Nagu lahedade mängude mängimine,
vingete videote vaatamine
ja Piibli kangelaste avastamine.
Jumala Sõna tundmaõppimine on tore
Tasuta "Superraamatu" piibliäpp
Kui vajad rääkida kellegagi, kes hoolib,
helista TV7'sse 44 22 227 või kirjuta palve@tv7.ee
Tõlge: Anne-Ly Raukas