KLUBI 700
Karud üldiselt ei ründa inimesi.
Või noh, vähemalt Cassidy arvas nii.
Seetõttu, kui mustkaru laagriplatsi ründas,
püüdis Cassidy teda eemale hirmutada.
See karu aga ei jooksnud mitte metsa poole,
vaid otse Cassidy suunas.
Inimestele anti teada, et see karu on liikvel,
kuid keegi nagu otseselt ei kartnud seda
ja kõik ajasid omi asju edasi,
isegi, et teadsid, et see karu on seal liikvel.
Cassidy viibis 2018. a. suvel koos perega piiblilaagris
Põhja-Kanadas,
et jagada seal oma peatsest misjonireisist Taisse.
Lapsed olid täiega põnevil sellest nädalalõpust
ja laagri pidamisest järve ääres.
Jagasime oma lugu kolmel erineval sessioonil,
olles sealsed külaliskõnelejad.
Reedel kohale jõudes
avastasid lapsed nende majakese eest
soovimatu külalise.
See oli vist me vanem poeg, kes hüüdis:
"Ema, ema, siin on karu!"
Jooksime vaatama ja seal oli tõesti karu,
kes liikus me majakese alt sisse-välja.
Nad viisid lapsed turvaliselt majja
ja peagi lahkus ka karu metsa sügavustesse.
See tegi kõiki ärevaks, et teda polnud lihtne hirmutada.
Nad ajasid teda taga, loopisid teda kividega
ja olid väga agressiivsed ta suhtes.
Järgmisel õhtul koges laagri pastor väga tugevat tungi
palvetada Cassidy ja ta pere eest.
Ta ütles: "Kogen, et peame palvetama te eest
ja kaitset territooriumil, kus viibite."
Rahvas koondus korraga väikestesse gruppidesse
ja hakkas paluma me turvalisuse pärast.
Nad vajasid seda kaitset varem, kui oleksid arvanud.
Cassidy poeg ärkas järgmisel hommikul selle peale,
et karu püüdis nende majakesse sisse saada.
Ta hüüdis: "Ema, karu on väljas."
Tõstsin ruloo üles ja nägin,
et karu oli tõesti surunud esiukse vastu.
Seejärel läks ta majakese teise otsa ja upitas seda üles,
püüdes ka aknakatet eest ära saada.
Kartes teiste laagriliste turvalisuse pärast,
läks Cassidy neid hoiatama, et karu on laagri territooriumil tagasi.
Ta nägi, kuidas karu üritas konverentsihoone aknast sisse saada.
Ta taandus koheselt aknast ja hakkas vaikselt minu poole liikuma.
Hakkasin tasapisi taganema ja tegin kõikvõimalikku kisa.
Ma poleks eales arvanud, et ta võiks mind rünnata,
sest karud üldiselt ei ründa inimesi, vaid hoopis kardavad neid.
Kuid see karu ei kartnud, vaid hoopis ründas Cassidy't.
Mäletan, kuidas ta oli korraga mu ees
ja järgmine hetk olin ma juba pikali maas
ning ta pures mu jalgu.
Hammustas ja kiskus siis hammastega.
Mitmeid kordi.
Ta oli palju tugevam, kui oleksin eales arvanud
ja ma mõtlesin, et kui ta jõuab mu jalgadest kaelani, ongi kõik.
Vajades meeleheitlikult abi ning teades, et ta võib surra,
hakkas Cassidy palvetama.
See oli üllatuslikult selge hetk.
Ma polnud kunagi varem elus tajunud, et olen tegelikult valmis surema.
Ma isegi ei mõelnud sel hetkel oma pere peale,
sest teadsin, et Jumal kannab hoolt nende eest,
kui ma lähen taevakoju.
Olin selleks valmis.
Cassidy mees Brad jooksis kohale
ja maadles karuga seni, kuni too Cassidy'st lahti lasi.
Sööstsin lihtsalt karule kallale teda pekstes ja tagudes.
Cassidy sai lõpuks vabaks ja ma käskisin tal varju joosta.
Ta jooksis lähimasse majja, mis polnud küll meie oma, aga...
Tagusin kõigest väest uksele, hüüdes: "Laske sisse, laske sisse!
Karu pures mind!"
Sel samal hetkel sööstis karu mulle taas kallale
ja hakkas taas mu jalgu purema.
Brad sööstis omakorda karule kallale.
Ajal, mil Brad võitles karuga,
koges Cassidy, kuidas ta otsekui tõsteti jalgupidi majja sisse.
Otsekui ingel oleks seda teinud.
Ma tõesti usun, et Jumal kaitses mind.
Seetõttu ei imesta üldse selle ime üle,
et miski vabastas mind karu käest ja mind tõsteti majja sisse.
Brad jõudis ka majja ja karu lahkus.
Cassidy aga viidi haiglasse, kus hakati ta haavu ravima.
See oli päris valus kõik.
Nahk oli ühtaegu must kui sinine, kuna see karu rappis mind ikka täiega.
Imekombel polnud Cassidy'l eluohtlikke vigastusi.
Arst ütles, et kuigi valu on suur, on see siiski parim, mis juhtuda sai,
sest kui karu oleks mind rünnanud ülakehast,
oleks see võinud lõppeda surmavalt.
Nad õmblesid mu haavad kinni
ja ma kõndisin omal jalal haiglast välja.
Kõigest paar tundi hiljem.
Keegi ei toetanud mind. Ma lihtsalt tõusin ja läksin.
Cassidy füüsilised haavad küll paranesid,
kuid emotsionaalsed haavad jäid mõneks ajaks
ja Cassidy kahtles Jumala plaanides oma elu suhtes.
"Kui Ta nii võimas on, siis miks Ta lasi sel juhtuda?"
Jumal näitas mulle selle peale pilti,
kuidas Ta hoidis ja varjas karu eest mu ülakeha.
Minu jaoks oli see võimas pilt,
sest usun siiralt, et Ta hoidis mind halvimate vigastuste eest
ja võimalik, et isegi surma eest.
Kogesin, kuidas Jumal küsis: "Kas sa palun usaldaksid mind?
Isegi, et sa ei mõista kõike.
Palun usalda mind ka siis, kui sul on valus
või sa ei tea kõiki vastuseid."
Ütlesin Jumalale, et mul pole nagunii kuhugile mujale minna
ja muidugi ma usaldan Teda.
Järgmised kuud täitsid Cassidy ülevoolava tänuga
oma elu ja tervise eest
ja kõigi eestpalvete eest nende eesoleva misjonireisi eest.
Kogesin tohutut rõõmu.
Olen nii tänulik, et saan kallistada oma lapsi,
teha kõige lihtsamaid asju ja nautida inimeste seltskonda.
Nii paljud inimesed palvetasid me eest
ja ma üldse ei kahtlegi, et see on ime, et karu ei rünnanud mu ülakeha.
Ime on seegi, et astusin omal jalal haiglast välja.
Vaid loetud tunnid peale karu rünnakut.
Mis mõttes nagu?
Jumal oli seal ja tegi imet.
Ta teeb oma imesid pidevalt.
Meie asi on vaid avada oma silmad, näha neid ja omada usku.
Jumal on imede Jumal.
Piiblis on öeldud,
et Jumal on meie abimees kitsikuses ja kergesti leitav.
Cassidy vajas ikka reaalset abi.
Piiblis on ka öeldud, et Jumal paneb oma inglid valvama me üle.
Kuidas Cassidy küll üldse sinna majja pääses
ja kuidas see uks avanes?
Kuidas ta üldse sinna sisse sai?
Ta ütleb, et ta ei tea isegi.
Piibel aga ütleb, et inglid valvavad me üle.
Miks see kõik juhtus? Me ei tea.
Mul pole selle osas mingeid lihtsaid vastuseid.
Küll aga tean seda,
et Jumal on meie abimees kitsikuses ja kergesti leitav.
Kui sa oled ka täna kitsikuses,
siis pöördu Tema olemasoleva abi poole.
Ära pöördu Temast ära, küsides: "Miks see küll juhtus?"
või miks Jumal lasi sel juhtuda?
Kõik sellised küsimused lõikavad su lahti Tema abist.
Nii et, kui vajad abi keset oma kitsikust,
pöördu Tema poole, kes Ta suudab aidata.
Kui seda teed, on ka imedel võimalus sündida.
Cassidy koges oma imet ja sa võid seda samuti kogeda.
Kui palud samal moel ja teed samu asju,
saad ka sama tulemuse.
Mul on aga veel häid uudiseid.
Meile on saadetud tagasisidet teistegi imede kohta.
Texasest pärit Kelli ei saanud normaalselt süüa
tänu valulikule hambaprobleemile.
Siis aga kuulis ta Terryt me saates ütlemas:
"Teil on hammastega tõsiseid probleeme,
kuid te hambaluu tugevneb ja te hambad ei loksu enam."
Kelli võttis selle sõna vastu ja valu lahkus.
Ta suu olukord on nüüd normaalne
ja ta saab vaevata nautida kõikvõimalikke toite.
Imeline! Rõõm kuulda.
Texasest pärit Robertil oli jalgadel kohutav lööve,
mis ei läinud kuidagi ära.
Arstid ei osanud leida ei selle põhjust ega ka ravi.
Kuniks Robert vaatas üks päev Klubi 700 saadet,
kus Gordon sai tunnetusesõna lööbe kohta.
Robert teadis, et see on talle,
mistõttu ta võttis selle vastu ja lööve kadus koheselt.
Jumal on imede tegija.
Jumal ja Jeesus on see sama eile, täna ja igavesti.
Kõik, mida Jeesus tegi siin maa peal olles,
seda Ta teeb ka täna.
Kõik, mida vaid tegema peame, on seda uskuma.
Nii lihtne see ongi.
Küsimus pole selles, kuidas ja mille pärast palud
või milliseid rituaale täidad.
Piibel ütleb väga selgelt,
et usupalve on see, mis tõstab sind üles.
Kui palju usku sa vajad? Vaid sinepiivakese jagu.
Kust aga seda sinepiivakest saada?
Vaadates Jeesusele.
Tema on su usu alustaja ja lõpetaja.
Ära vaata iseenda peale.
Sellele, kas oled ikka piisavalt hea või teinud piisavalt?
Sellele, kas peaksid kauplema Jumalaga.
Need ju pole asjad, mis tooksid usku.
Vaata Jeesusele ja küsi endalt, kas Tema ristist piisab?
Kui Jeesus ütles: "See on lõpetatud!", siis kas see ikka on lõpetatud?
See on kõik, mida vajad.
Siin pole küsimus isegi usus, sest need on faktid.
Kui aga vaatad neile faktidele, koged ka usku, mida vajad.
Jeesus on su usu alustaja ja lõpetaja ja Ta saab sellega kenasti hakkama.
Kui seda usud, pole küsimus enam sinus vaid Temas
ja imelises uudises, et Ta on juba kõik teinud.
Me peame selle vaid vastu võtma.
Nii et palugem üheskoos ja uskugem Jumalat,
lastes Tal teha kõik ülejäänu.
Issand, me vaatame Sinu ja Su lõpetatud töö peale.
Sinu täiusliku teo peale,
kus andsid iseenda ohvrina meie pattude eest.
Sa võtsid sellega ka meie valu, puudused ja haigused.
Aitäh Jeesus kõige eest, mida oled juba teinud!
Võttes vastu Sinu,
saame osa kõigist lahendustest igale inimlikule vajadusele.
Ole meiega, Issand
ja ava ka meie arusaamise silmad, et võiksime näha
ja kõrvad, et võiksime kuulda.
Et võiksime pöörduda ja saada terveks ning terviklikuks.
Las Su ligiolu saada suureks ja ilmuda me keskel.
Siruta oma käsi, et tervendada, päästa ja vabastada just praegu.
Keegi hoiab oma kätt oma vasaku põlve peal,
mis on põhjustanud kohutavat valu.
Ka on teil olnud väga raske käia ja seda liigutada.
Jumal just tervendas teid ja te kogesite seda oma põlves.
Olge täiesti terve, Jeesuse nimel!
Ei mingit valu ega ebamugavustunnet.
Las kõik saada korda.
Tehke midagi, mida te enne ei suutnud.
Võtke vastu see tervenemine Jeesuse nimel!
Keegi võtab steroide.
Kas siis tervenemise nimel või muul tervisega seotud põhjusel.
Kuid see on põhjustanud kogu keha paistetust.
Jumal tervendab teid kiiresti ja see paistetus kaob.
Lihtsalt tõstke oma käed ja hakake kiitma Jumalat
kõige eest, mida Ta on juba teinud ja veel tegemas, Jeesuse nimel.
Kellelgi on tõsine soolepõletik ja te ei julge midagi süüa,
sest söömine tähendab teie jaoks alati valu.
Te ei tea, mida teha ja te olete lootusetu,
kuid Jumal tahab just praegu anda teile lootust.
Ta kõnetab teid
ja suudab kõrvaldada selle põletiku ning ihu iseenda vastu võitlemise.
Ta suudab tervendada, mida iganes.
Lihtsalt pange oma käsi oma kõhu peale
ja olge terve Jeesuse nimel!
Olgu kõik taas normaalne!
Las kõik seesmised pinged kaduda just praegu.
Me murrame stressi väe
ja kuulutame teile elu, lootust ning tervenemist just praegu.
Las te seesmine olemus saada muudetud
ja olge vaba igasugusest muretsemisest,
teades, et Jumalal on kontroll nii te tuleviku, tervise
kui kõige teisse puutuva üle.
Saagu kõik taastatud ja olge terve Jeesuse nimel!
Issand, aitäh Sulle kõige eest, mida oled meie heaks teinud!
Sa tulid taevast siia maa peale meie pärast.
See on liigagi imeline,
kuid me täname Sind kõige eest, mida oled teinud ja tegemas.
Jeesuse nimel, aamen.
Kui vajad palvet, oleme olemas su jaoks,
sest me usume palve väesse ja lakkamatusse palvesse.
Nii võid võtta meiega ükskõik, mille pärast ühendust.
Ühtlasi anna meile ka teada,
kui Jumal on sind puudutanud või sa oled terveks saanud.
Järgmise lugu endisest kurjategijast,
kes saatis 9-aastaselt korda oma esimese kuriteo.
Ronisin aknast sisse
ja kui õigesti mäletan, leidsin sahtlist 37 dollarit.
See oli mu kõige esimene sissemurdmine.
Saame peagi teada,
mis sundis teda jätma oma kuritegeliku elu.
Iga lapse sees
on kangelane,
juht,
sõber,
keegi, kes aitab,
kes teeb, mis õige
ja unistab kellekski saamisest.
Kuid nad vajavad selles siiski meie abi.
Mida küll teha?
Mida küll öelda?
Kuidas küll end tunda?
Siin tulebki "Superraamat" appi,
jagades moraalseid ja vaimseid tõdesid
läbi olukordade, millega lapsed saavad samastuda
ja õpetades neile Jumala Sõna.
Liituge "Superraamatu" DVD-klubiga,
nähes "Superraamatu" uusi episoode niipea, kui need ilmuvad.
Lisaks 2 koopiat teistegagi jagamiseks.
Tellige "Superraamat" juba täna ja vaadake, kuidas imed sünnivad!
RÕÕM - PÜÜA SEE KINNI!
Paul Chanzes leidis eest tühja kodu,
sest ta naisel sai kõrini ta uimastisõltuvusest.
Nii pakkis ta asjad, võttis nende tütre ja lahkus linnast.
Küll aga jättis ta ühe asja maha
ja sellest ühest asjast piisas, et muuta Pauli elu.
Minu jaoks polnud Jumalat olemas,
sest ma ei mõistnud, miks Ta lasi meiega sellistel asjadel juhtuda
ja miks me elasime nii nagu elasime.
Paul kasvas üles erakordselt vaestes tingimustes
ja isa jättis nad maha, kui Paul alles laps oli.
Selleks, et eluga toime tulla, sai Pauli emast prostituut.
Paul hakkas tänavatel jõlkuma
ja suitsetas juba 9-aastaselt marihuaanat.
Mu elu mööduski tänavatel.
Me vanemad möllasid baarides ja klubides,
meie aga tänavatel.
Pauli kodus oli vaevu midagi süüa.
Ühel pühapäeval, kui ta oli 9-aastane,
otsustas Paul sõbra koju sisse murda.
Olin tüdinud sellest, et mu kõht oli koguaeg tühi
ja et mu pere oli koguaeg näljas.
Ronisin aknast sisse ja haarasin sahtlist ühe koti.
Kui õigesti mäletan, oli seal sees 37 dollarit.
Võtsin selle raha ja läksin lähimasse toidupoodi,
hakates käru erinevate toiduainetega täitma.
See oli mu kõige esimene sissemurdmine.
Teismeeas olid uimastid, kuriteod ja vägivald
normaalne osa Pauli elust.
Paul imetles vanu gängstereid, kes tänavail ringi liikusid.
Vaatasin ühele neist alt üles
ja mõtlesin, et tahan üks päev saada tema sarnaseks.
Ma lausa otsustasin, et saan tema sarnaseks,
kogedes teistepoolset austust jne.
Paul mõisteti 17-aastaselt sissemurdmiste eest 18-kuuks vangi.
Ta ema suri samal ajal, kui ta vangis viibis.
Pauli süda muutus kivikõvaks ja ta plaanis enesetappu.
Istusin seal ja mõtlesin
ning otsustasin siiski oma elu kallale mitte minna.
Mõtlesin hoopis, et võtan pigem kellegi teise elu.
Paul liitus vangla-gängiga ja Metsikute Vendade pundiga.
Saades vanglast välja muutus ta elu veelgi metsikumaks.
Mu süda oli kivikõva ja ma olin elu osas alla andnud.
Hakkasin veelgi enam uimasteid tarbima.
Tarbisin nii heroiini kui kokaiini.
Oli päevi, kus ma isegi ei pesnud ennast
ja olin lihtsalt pilves.
Pauli pruut jäi lapseootele ja neile sündis tütar.
Paul tundis esimest korda elus, et on miski, mis annab ta elule mõtte.
Oma tütre nägemine oli...
parim kingitus kogu mu elus.
Nutsin täiega ega unusta seda päeva iial.
Mul oli korraga, mille nimel elada. Mul oli nüüd tütar.
Paul abiellus ja püüdis elu korda saada,
aga oli siiski jõuetu oma vanade harjumuste ees.
Veel enne, kui ta tütar aastaseks sai,
oli Paul katseaja rikkumise eest tagasi vanglas.
Vangist vabanedes
hakkas ta veelgi enam uimasteid tarbima.
Ta naine lahkus lõpuks ja võttis ka tütre kaasa.
Astusin tühja majja.
Ikka kohe totaalselt tühjaks tehtud majja.
Me magamistoas olid vaid mu riided, madrats ja madratsi peal Piibel.
Peagi peale seda polnud korteris enam ka vett ja elektrit
ja Paul vajas meeleheitlikult mingitki lootust.
Haarasin selle Piibli
ja lihtsalt tegin selle lahti.
Ma ei teadnud Piiblist mitte midagi,
kuid ma tegin selle lahti ja sattusin Psalmide raamatu peale,
mida hakkasin siis lugema.
Seejärel aga murdusin ja hakkasin nutma,
tundes, et mul on kõrini sellest elust.
Olin püüdnud elada nii- ja naapidi, aga see ei viinud mind mitte kuhugile.
Nii langesin põlvili, käed tõstetuna taeva poole.
Ma ei suutnud lõpetada nutmist.
Ma ei tea, mis see oli,
aga ma muudkui kordasin: "Ma pole nõrk, ma pole nõrk!"
Küsisin: "Oled see Sina, Jumal?" ja kogu mu keha läbis miski.
Püha Vaim, kes oli väga ligi.
Mõistsin, et see on Jumal ja ütlesin: "Issand, mulle aitab.
Mida iganes olen täna kogenud, ära võta seda ära.
Palun ära võta seda ära, sest mulle aitab."
Paul andis oma elu Jeesusele
ja sai koheselt vabaks nii uimastitest kui alkoholist.
Too hetk, kui ütlesin, et nüüd on kõik, oligi kõik.
Ma ei vajanud rehabilitatsiooni ega midagi muud.
Võtsin vaid Jeesuse oma Issanda ja Päästjana vastu
ja peale seda ei tea enam midagi ei uimastitest ega alkoholist.
Lasin Jeesusel võtta oma elu üle.
Istun kõrvalistmel ja lasen Tema juhtida.
Paul sai ka hooldusõiguse oma tütre üle
ja on viimased 10 aastat teda üksi kasvatanud.
Täna sirutub ta oma endiste sõpradeni tänavail ja vanglas
jagades Jeesuses peituvast lootusest.
Kõik, mida vaid tegema pead,
on võtma Ta vastu oma Issanda ja Päästjana
ja siis Ta ka juhib sind.
Lihtsalt ülista ja austa Teda oma Issandana.
Pauli sõnul näeb ta nüüd,
kuidas Jumala armastav käsi oli alati temaga.
Ta on armastav ja armuline Jumal.
See väike toidus, mis meil omal ajal oli,
Jumal oli selle taga.
See, et sellise aja üle elasime, oli samuti tänu Jumalale.
Tean, et Ta armastab mind ja mu peret.
Me kõik tunneme Teda
ja ülistame Teda igapäevaselt.
Pauli elutee algus oli raske.
Isa jättis ta maha, ema oli prostituut...
Elu polnud üldse mitte kena ega aus ta suhtes.
Jah, on aegu, kus me teemegi ellujäämise nimel, mida iganes,
sest me ei oska muudmoodi
ja see "mida iganes" võib mõjutada me elu ja ajalugu väga pikka aega.
Ja ometi, kui Jumal sekkub...
See on ka Pauli sõnum täna -
vahet pole, kus oled olnud või mida teinud,
sest Jumal on alati olnud sinuga, kas oled seda teadnud või mitte.
Ja Ta kõnetab sind täna, öeldes: "Lõpeta. On üks parem tee.
Sind on loodud enamaks, kui vaid su praegune olukord."
Olles omadega nullis, vihased või pinges,
võime ju öelda, et Jumalat pole olemas
ja peale maist elu pole mitte midagi.
Kuid sügaval oma südamesopis me teame,
et kõik meid ümbritsev loodu
on loodud kindla plaani ja eesmärgiga.
Ja et see on loodud sinu ja minu jaoks.
Nii et lõpeta omaenda radadel uitamine.
Lihtsalt lõpeta just praegu ja ütle, mida Paul ütles -
"Mulle aitab. Mulle lihtsalt aitab, Jumal."
See on see alistumine, millest kristlased räägivad.
See tähendab iseenda ja oma viiside viimse piirini jõudmist.
Viimse piirini jõudmist kõige osas, mis sind siit-sealt tabab.
Lihtsalt lange oma põlvedele nagu Paul seda tegi.
Kas pole huvitav, et ta teadis,
et see on nüüd see koht, kus langeda põlvili?
Sest Jumal on seda väärt.
Jumal on seda väärt.
Tema armastus on see, mida oled otsinud
ja see on ainus asi, mis saab sind muuta.
Sa ise ei suuda ennast muuta,
sest kui suudaksid, poleks sa ka oma tänases seisus.
Jumalale alistumine ei tähenda, et oled nõrk.
See tähendab hoopis, et oled piisavalt tugev,
et lasta iseenda kontrollil minna.
Piisavalt tugev, et uskuda,
et Jumal on see, kelle Ta väidab end olevat
ja mõista omaenda nõtrust ning ebapiisavust.
Seetõttu ka, lihtsalt peatu hetkeks ja palu koos minuga.
Jumal,
kogen, et see hetk on hetk Sinu ja minu jaoks.
Ma ei tea, mida see kõik tähendab
ja ma pole isegi kindel selles kõiges, mida praegu teen,
aga ma tean, et vajan Sind ja et mu oma lood ei toimi.
Ma igatsen enamat.
Tahan teada, miks olen siin ja milleks mind loodi,
mistõttu alistun ja ütlen: võta mu elu.
Võta kõik, mis veel on jäänud.
Võta mu olukorrad.
Puuduta ja muuda mind.
Andesta mulle.
Õpeta, kuidas elada Sulle.
Palun seda kõike Jeesuse nimel, aamen.
Lõpetuseks aga Filiplastele 4:19:
"Küll mu Jumal täidab kõik teie vajadused
oma rikkust mööda kirkusega Kristuses Jeesuses."
Olge õnnistatud!
Meenuta hetkeks, mis tunne oli olla laps.
Sa uskusid igat lugu, mida sulle räägiti
ja nägid maailma kui lõpmatute võimaluste paika.
Milliseid lugusid aga maailma orvud usuvad?
Usume, et Piibel räägib ainsat lugu, mis on väärt uskumist.
Usume, et igal lapsel peaks olema võimalus unistada
ja pöörata kõik väljakutsed võimalusteks.
Võimalus seista Jumala tõotustel
ja teada oma kohta maailma suurimas loos.
Neil on veel terve elu ees.
Maailm ühes lõputute võimalustega on nende päralt.
Nad otsivad lugu, mida uskuda
ja meie räägime neile selle loo.
Haridus, toitmine, jüngerdamine, kogukonna muutmine,
hool perede eest ja võitlus inimkaubandusega.
Kas liituksid meiega?
Kinkides lootust ja tõotades armastada.
ORVU TÕOTUS
Kui vajad rääkida kellegagi, kes hoolib,
helista TV7'sse 44 22 227 või kirjuta palve@tv7.ee
Tõlge: Anne-Ly Raukas