KLUBI 700
James Robert Kennedy on 72-aastane
ja olnud TL Hanna Keskkooli 11. klassi õpilane
alates 1970. aastast.
Ühtlasi on ta Kollaste Jakkide pesapallimeeskonna
alaline liige
ning inspiratsiooni allikaks filmi "Radio" tegelaskujule.
Tema on Radio!
Ta on Andersoni väikelinna legendaarne kuju.
Ta käib 72-aastaselt endiselt 11. klassis.
Muudmoodi ei kujutaks ta ettegi.
Igal aastal tehakse võimlas grupipilt kõigist 12-klassi minejatest.
Tema aga ei lähe kunagi pildile,
sest teab, et peaks muidu koolist lahkuma.
Radio pole ainuüksi TL Hanna Keskkooli õpilane,
aga ta on eeldavasti
ka oma pesapallimeeskonna kõige värvikam liige.
Kuigi ta pole sekunditiki oma elus pesapalli mänginud.
Usun, et see oli Jumala plaan tuua Radio sinna treeningväljakule.
See oli kuumal augustikuul, 1964. aastal,
kui treenerid Harold Jones ja Dennis Patterson
märkasid üht noormeest käimas iga päev treeninguid vaatamas
hoides kõrva juures transistorraadiot.
Ta tegi nii meid, treenereid, kui mängijaid järgi,
mispeale kutsusime teda lähemale, et kaasata teda.
Mõtlesime, et ostame talle ühe Coca ja hamburgeri
ja saame ta sedasi enda kampa.
See oli meie nõks selline.
Nad said teada, et tegu on 18-aastase James Robert Kennedyga,
kelle hüüdnimi oli Radio, kuna ta kirg oli raadiod.
Tänapäeva mõistes on tegu vaimupuudega inimesega,
kes ei suutnud õppida lugema ega kirjutama
ja kes vaevu suudab rääkida.
Kuid treenerid ja mängijad nägid sellest kaugemale
ja peagi sai temast üks nende seast.
Ta tahtis olla treenerite moodi,
mistõttu, kui ma andsin mingi märguande,
andis tema samuti.
Lisaks sellele tegi ta mu kolleegi järgi.
Radiost sai meeskonna alaline liige,
kes osales treeningutel, julgustas mängijaid
ja juhtis nad enne mängu väljakule.
Radio armastas nii mängijaid kui treenereid.
Nii nagu mehed armastasid tedagi.
Ta oli üks meist.
James oli pärit linna karmist piirkonnast.
Ta elas koos oma ema, kasuisa ja noorema vennaga,
kes oli samuti vaimse puudega.
Radiole meeldis linnas käia.
Ehk ka selleks, et põgeneda narrimise ja kiusamise eest
oma naabruskonna laste poolt.
Nende ema töötas kahel kohal - nii haiglas kui koduabilisena
ja eks ta suurimaks mureks oligi ta kaks poega,
keda ta ei tahtnud kuidagi vaimupuudega inimeste koju saata.
Ütlesin, et kanname Radio eest hoolt, kui ta koolis käib
ja ärgu ta muretsegu tema pärast.
Nii korraldasidki treenerid 1970. aastal nii,
et 24-aastane James ehk Radio võeti kohalikus keskkoolis 11. klassi.
Radio oli sellest suures vaimustuses.
Usun, et see päästis ta elu.
See, et ta sai käia TL Hanna Keskkoolis.
Ta õppis pidevalt uusi asju.
Samas mõistis koolipere peagi,
et nad said Radiolt palju enam, kui see, mida nemad talle pakkusid.
Talle meeldib kallistada inimesi
ja kui sul on ikka nadi päev, suudab ta su meele rõõmsaks teha.
Ta on osa meie kooliperest.
Nagu juba ütlesin -
usun, et armastav Jumal ise korraldas selle nii.
Kuid see polnud mitte esimene kord,
kui treener Jones sirutus kellegini, kes vajas sõpra.
Mu süda kuidagi kisub selliste inimeste poole.
Üks minuvanune poiss elas üle tänavat meist
ja paljud narrisid teda.
Mina aga astusin ta kaitseks välja ja kutsusin teda oma sõbraks.
See lihtsalt tundus õige asi, mida teha.
1996. aastal kirjutas üks spordiajakiri artikli
treener Jonesi ja Radio vahelisest sõprusest.
Sealt edasi aga
tõi üks Hollywoodi režissöör selle loo juba kinoekraanile,
luues filmi "Radio".
Kui suhtlen noortega, ütlen alati:
"Leidke oma koolist mõni erivajadustega noor
ja saage tema sõbraks."
Erivajadustega inimesed väärivad samasugust austavat kohtlemist
nagu me ise soovime seda kogeda.
Kui treener Jones 1999. aastal pensionile jäi,
oli ta suurim mure, kas ta mantlipärija ja ka teised
kannavad hoolt ta kalli sõbra eest.
Kuid muretsemiseks polnud põhjust.
Igaüks neist jätkas samas vaimus ja nad armastavad Radiot,
soovides, et ta oleks kaasatud.
Radio on ju Radio - täiega tegija!
See sõprussuhe kestab tänaseni
ja sa leiad sealt endiselt eest selle 11. klassi "noormehe",
kes tervitab kõiki naeratuse ja kallistustega,
elades täiega kaasa ka oma kallile meeskonnale.
Radio - noor mees, kes ei osanud lugeda, kirjutada ega sporti teha,
on õppetunniks meile kõigile, mida meeles pidada.
Erivajadustega inimesed jagavad meile rohkem armastust,
kui mida me suudaks neile eales vastu anda.
Nii tõsi.
Erivajadustega inimesed on oma loomult sageli väga stabiilsed,
mistõttu nad toovadki kaasa rõõmu,
luues imelise õhkkonna inimestele, kellega nad kokku puutuvad.
Nii tore! Võrratu lugu!
Nüüd aga inimeste küsimuste juurde. Oled valmis? - Anna tulla!
Vaataja kirjutab: "Jeesus ütleb Luuka 9. ptk.'s,
et Tema tõeline järgija peab salgama iseenda,
võtma oma risti ja järgnema Talle.
Kuidas see peaks kaasaja inimese jaoks välja nägema,
kes peab kandma hoolt õpingute, töö, pere, arvete maksmise jne. eest?"
Siin võiks ka öelda: "Võta oma elektritool ja järgne mulle!",
mis tähendab, et olete surelik.
St et olete küll elus, aga samas valmis ka surema.
Valmis suretama oma vana ja iseka mina;
inimese, kes upitab alati vaid oma ego.
See inimene on ristilöödud ehk surnud.
"Võta oma rist ja järgne mulle"
tähendab, et peate olema valmis surema.
Vaimne osa teist elab, aga vana loomus on surnud.
Piibel räägib meile vanast, lihalikust loomusest,
mis on suretatud
ja uuest loomusest, mis elab Jumalas.
See on see, mida see tähendab.
Jennifer: "Pat, saan aru, et teil on olnud vähk.
Mul oli ka hiljuti vähi eemaldamise operatsioon.
Tahaksin teada, millist ravi te saite, kui üldse?"
See on üks eriline lugu.
Mu sõber Bill Horray sai lennukis kokku ühe mehega,
kes oli osutanud eriravi ühele mehele Floridas.
Mul endal oli eesnäärmevähk.
Mulle pakuti operatsiooni või keemiaravi võimalust
või veel mingeid ravivõimalusi.
Osad neist toimivad, osad mitte.
Lisaks tahtsin, et kogu see vähk saaks mu ihust välja.
Nii sattusin kokku ühe juudist arstiga,
kes oli loonud ühe ravi,
mis kätkes endas ühe aparaadiga su ihusse sisenemist
ja selle abil vähi eemaldamist su naba kaudu.
See on see, mida minuga tehti.
Nii palju kui mäletan,
ratsutasin juba nädal hiljem hobuse seljas.
Just. Ma mäletan seda.
Nii et selline oli mu kogemus millegi õudsa asemel.
Ma ei tea, milline vähk teil on.
Mu naisel oli rinnavähk ja üks ta rindadest eemaldati.
Vähi puhul võib ju katsetada erinevaid asju,
aga parem oleks sellest lahti saada.
See on see, mida ma ise aastaid tagasi tegin
ja ma olen endisel täies elujõus.
Camie: "Kui Moosesele anti 10 käsku, siis kas võib olla,
et need olid rakendatavad vaid iisraellaste (ja kristlaste) jaoks,
või kõigi inimeste jaoks?
Üks mu sõber usub,
et meid ei peaks riivama mittekristlane,
kes kasutab meie seltskonnas pidevalt roppu sõnavara,
kuna tal pole ju ka põhjust seda mitte teha.
Ühtlasi ei vaja Jumal, et me Teda kaitseksime."
Selles on oma tõetera sees.
"Sa ei tohi Issanda, oma Jumala nime asjata suhu võtta."
Osa õigeusklikke ütlevad "Jumal" asemel JL,
arvates, et siis nad ei võta Ta nime asjata suhu.
Kuid see on ju ajuvaba!
Jumal ütleb, et Tema nime - Jehoova, ei või kasutada lihtsalt niisama.
Ta nimi tähendab: "Tema, kes kutsub kõike ellu".
Ma ise olen õpetanud 10 käsu teemal terve seeria.
Need käsud olid algselt mõeldud inimeste kaitsmiseks.
Inimeste pere, maine ja vara kaitsmiseks.
Kaitseks ka tagarääkimise ja ebamoraalsuse eest.
Tegu on igati loogiliste käskudega, mis kehtivad üle piiride.
Milleks nad vajalikud on?
Nende käskude põhiolemuse mõistmine
aitab sul palju paremini oma elu elada
ja muudab ka su kogukonna palju paremaks.
On need kasulikud kõigile? On.
Samas on kogu käsuseadus täidetud Jeesuses,
mistõttu erinevad käsud ja keelud ei päästa meid.
Me oleme päästetud armu ja usu kaudu,
mitte oma tublidusest.
See on Jumala and ja me elame armu ajal.
Michael: "Kas kord igavikus olles
jäävad püsima me mehelik ja naiselik loomus?"
Jeesus ütles just vastupidist.
Ta ütles, et me saame olema kui inglid,
kes ei abiellu kunagi.
Seksi peamine eesmärk on teha sugu
ehk hoida alal inimkonda.
Nii on ka oluline, et abielus seksitaks ja saadaks lapsi.
Jumal tahab, et meil oleks järglasi.
Taevasse jõudes aga elame me igavesti
ja Jeesus ütles, et seal ei abielluta enam,
kuna inimesed on siis nagu inglid.
Järelikult inglid ei seksi. - Ja neil pole tegelikult ka sugu.
Nad elavad igavesti.
Nii et kõik need lood erinevatest sugupooltest taevas
on naeruväärsed.
Sest kui me sureme, jääb me vaim elama
ja me oleme nagu inglid.
Sarah: "Töötan vabatahtlikuna kristlikus lasteaias,
kus üks poiss on hästi vägivaldne ja küünistab kõiki.
Lausa selliselt, et õpetaja on pidanud ta eraldi ruumi viima.
Millist nõu te sellises olukorras annaksite?"
Võimalus on, et tegu on mingi neuroloogilise teemaga,
mis vajab tegelemist.
Või, kui süüa ka liiga palju magusat, saia ja muud sarnast,
siis see võib ka tingida metsikut käitumist.
Kuid poisiga peaks minema neuroloogi juurde
ja andma ka vereanalüüsi.
Ta ei tohiks üldse lasteaias ollagi,
kui ta nii metsik on ja teistele haiget teeb.
Ilmselgelt on tal mingi neuroloogiline viga.
Tal võib olla erinevaid asju, kuid ta peab arstile minema.
Aitäh sulle!
Aitäh kõigile küsimuste eest! Olge õnnistatud!
Järgmisena lugu teismelisest,
keda vaevasid küsimused oma identiteedi kohta.
Inimesed küsisid: "Kas Frank on su isa?
Ikka kohe su päris isa? Oled kindel?"
Ja ma vastasin: "Jah, ta on mu päris isa."
Saage teada, kuidas ta peresaladus peaaegu hävitas ta.
Me kanname liiga sageli endaga mineviku taaka.
Tead ju küll, mis tunne see on.
See mõjutab kõike ja kõiki me elus.
See on alati koos meiega,
meid alla surudes ja meilt tõelist rõõmu röövides.
Kuid see pole Jumala tahe, et jääksime kinni oma minevikku.
Sa võid olla vaba kõigest sellest taagast.
Õpi, kuidas Jumala andestus viib muudetud eludeni
ja uute algusteni.
Võta ühendust Klubi 700'ga.
Meenuta hetkeks, mis tunne oli olla laps.
Sa uskusid igat lugu, mida sulle räägiti
ja nägid maailma kui lõpmatute võimaluste paika.
Milliseid lugusid aga maailma orvud usuvad?
Usume, et Piibel räägib ainsat lugu, mis on väärt uskumist.
Usume, et igal lapsel peaks olema võimalus unistada
ja pöörata kõik väljakutsed võimalusteks.
Võimalus seista Jumala tõotustel
ja teada oma kohta maailma suurimas loos.
Neil on veel terve elu ees.
Maailm ühes lõputute võimalustega on nende päralt.
Nad otsivad lugu, mida uskuda
ja meie räägime neile selle loo.
Haridus, toitmine, jüngerdamine, kogukonna muutmine,
hool perede eest ja võitlus inimkaubandusega.
Kas liituksid meiega?
Kinkides lootust ja tõotades armastada.
ORVU TÕOTUS
Vaatate saadet "Klubi 700"
ja meil on nii hea meel iga me vaataja üle.
Meil on veel palju huvitavat varuks.
Esmalt aga tahan tutvustada teile Catalina-nimelist naist.
Peale seda, kui maavärin kahjustas Catalina kodu Guatemalas,
ei lubanud valitsus tal enam seal elada,
öeldes, et see on ohtlik ja maja tuleb maha lammutada.
See viis üksikema koos pojaga kilest ehitatud varju alla elama.
Täna aga elavad nad uues majas
ja seda tänu teie heldusele, head vaatajad.
Kui 6,9-palline maavärin
ühest Guatemala kogukonnast üle käis,
tundis Catalina koos pojaga suurt hirmu.
Me maja värises ja kõik liikus.
Maja, kus nad elasid, sai korralikult kannatada.
Katus oli sisse kukkunud ja seinad murenesid.
Pidime tol õhtul küll tagasi majja minema,
et magada kusagil.
Teadsin, et see on ohtlik,
aga meil polnud ka kuhugile mujale minna.
Valitsus lükkas lõpuks nende maja kokku
ja Catalina ei saanud seal enam elada.
Ta otsis abi, mispeale keegi andis talle rulli plastikut,
millest ehitada ajutine varjualune.
Seal elamine tegi aga ta poja haigeks.
Ta oli pidevalt haige tänu külmale õhule
ja vihmale, mis seintest läbi sadas.
Ta sai lõpuks kopsupõletiku ja ma pidin ta haiglasse viima.
Guatemala sõjaväega koostööd tegev Operatsioon Õnnistus
hakkas ehitama maju Catalina sarnastele peredele,
kes olid peale maavärinat kodutuks jäänud.
Parem ehitusstruktuur
muudab need majad maavärinate suhtes vastupidavamaks.
Catalina ja ta poja jaoks tähendab see nüüd hingerahu
ja lootusrikast tulevikku.
Ma ei suutnud isegi uskuda, et see on minu maja.
Milline õnnistus!
Köögi ja vannitoa omamine on aga lausa imeline!
Olen nii õnnelik.
Aitäh me maja eest!
Aitäh Operatsioon Õnnistus me uue kodu eest!
Oleme teile nii tänulikud.
Me ei suuda aidata kõiki, aga paljusid kohe kindlasti.
Maailmas on lugematu hulk inimesi, kes tänavad Jumalat teie eest.
Tänavad CBN'i ja Operatsioon Õnnistust,
kes saavad sirutuda nende inimesteni tänu teie toetusele.
Terry, sul aga on veel midagi olulist.
Järgmisena lugu kahest tüdrukust,
kelle sõprus kujunes millekski enamaks.
Kõik sai nähtavaks.
Mäletan seda esimest suudlust... Pidasin seda imelikuks.
Teisalt aga mõtlesin, et mulle täitsa meeldib!
Kohe näeme, kuidas see üks suudlus
viis selle noore naise aastatepikkuse metsiku eluni.
Tere Superraamatu fännid!
Siin on veel midagi, mis teile meeldib.
Uus Superraamatu piibliäpp.
Rohkesti mänge, tegevusi ja Superraamatu episoode,
mis kõik on tasuta.
Viktoriin, päevasõna
ja vastused su piiblialastele küsimustele.
Lisaks lihtsasti mõistetav Piibel, mis meeldib kogu perele.
Võid luua lausa oma Superraamatu tegelaskuju.
Vabandust!
Nalja teete või?
Superpunktide eest võib ka igapäevaselt auhindu võita
ning palju enamatki veel!
Nüüd aga tagasi oma seikluste juurde.
Näeme peagi!
Uus tasuta Superraamatu piibliäpp
Frances tundis kogu elu, et ta ei sobitu teistega,
aga ta ei mõistnud, miks.
Ta ema oli varjanud ta eest, kes on ta tõeline isa,
kuniks Frances sai ise teada, et kogu ta elu on olnud üks suur vale.
Olin üsna poisilik.
Mulle meeldis pigem poistega jalkat või korvaplli mängida.
Frances koges üles kasvades, et ta nahavärv on see,
mis teda teistest eraldab.
Igaüks, kellega kohtusin, küsis: "Kelle segu sa oled?"
Vastasin, et olen mustanahaline.
Lihtsalt veidi heledama jumega.
Otsisin igasugu vabandusi, samas teades, et midagi on viltu.
Ometi kinnitas ema talle alati, et ta mees Frank on Francese isa.
Inimesed küsisid: "Kas Frank on su isa?
Ikka kohe su päris isa? Oled kindel?"
Ja ma vastasin: "Jah, ta on mu päris isa."
Tõrjudes kahtlusi,
keskendus Frances tema jaoks kõige olulisemale -
korvpallile, perele ja oma kristlikule usule.
Mu suhe Jumalaga oli sügav ja ma tõesti otsisin Ta palet.
Lapates 17-aastaselt oma perepilte läbi,
leidis ta oma sünnitunnistuse.
Mees, kes oli ta isaks märgitud,
polnud see mees, keda ta oli eluaeg isaks kutsunud.
Läksin ema juurde ja küsisin: "Kes see mees veel on?"
Ta nähvas vastu: "Mitte keegi oluline!"
"Pole oluline?
Ta on oluline ja ma vajan temast rohkem teada."
Ema vastas: "Küll me üks päev räägime sellest"
ja rohkem ei midagi.
Frances langes masendusse, mõistes, et kogu ta elu oli olnud vale.
Olin väga emotsionaalne ja nutsin palju.
Tundsin end kõigi poolt reedetuna.
Olin omadega kaotsis ja mõtlesin: "Jumal, see pole loogiline.
Olen vihane."
Samal aja küsis üks tüdruk, kas nad võiks koos aega veeta.
Sõber oli just keegi, keda Frances igatses.
Otsisin tröösti, sest inimesed ei mõistnud mind
ega seda, millest olin läbi minemas.
Nii tundsin end üksikuna.
Nii oli korraga lahe omada sõpra.
Kuniks asi jõudis esimese suudluseni, mida pidasin küll imelikuks,
kuid mis samas meeldis ka.
Frances teadis, et see on vale, aga ei suutnud ka oma tundeid eirata.
Mu sees käis pidev sõda.
Ühtpidi armastasin Jumalat
ja teisalt oli mu kõrval inimlik trööstija.
See suhe kestis küll lühikest aega,
aga Frances leidis endale koha, kuhu kuuluda.
Ta liitus peale keskkooli õhujõududega
ja maandus seeläbi Texasesse.
Järgmisel 5-aastal leidis ta oma koha ja identiteedi LGBT kogukonnas.
Tundsin, et mind aktsepteeritakse seal
sellena, kes ma olen.
Ja kuna miski muu ei tundunud loogiline,
tegingi seda, mida tahtsin.
Elasin täiega metsikut elu ega läinud enam kirikusse.
Ei kavatsenudki seda teha,
sest teadsin, et mind mõistetakse seal hukka.
Sügaval oma sisimas ta aga teadis, et midagi peab muutuma.
Mul polnud rahu
ja ma elasin täiesti vastupidiselt sellele,
kuidas mind oldi kasvatatud ja kelleks Jumal oli mind kutsunud.
See kiskus mind seespidi ribadeks
ja ma langesin masendusse, sest ma ei näinud sellest väljapääsu.
23-eluaastaks oli Frances pikaajalises suhtes,
kuniks neil tekkis ühel hommikul metsik tüli.
Mu kaaslane haaras klaastassi ja püüdis mind sellega lüüa.
Tülitsesime ja kaklesime ja ma olin üleni verega koos.
Tal õnnestus plehku panna ja hiljem ka välja kolida.
Frances pöördus lõpuks jälle Jumala poole.
Vaatasin peeglisse pisarad voolamas palgeil
ja ma ütlesin:
"Jumal, kui mind sellest välja tood, siis muutun. Ma tõesti muutun."
See oli mu meeleheitlik palve.
Nädal hiljem sai Frances kutse Koreasse.
Uus algus ja uus koht oli just see, mida ta vajas.
Mäletan, kuidas Jumal hakkas mu sees tegutsema
ja mulle muutus ebameeldivaks kõik see, millega olin harjunud.
Ütlesin: "Jumal, Sina oled mu rahu.
Teen kõik, mis tarvis, et saada oma suhe Sinuga korda."
Ütlesin, et armastan Teda rohkem kui midagi muud.
Ajal, mil Frances hakkas taas oma suhet Jeesusega üles ehitama,
kadus ka ta igatsus olla suhtes mõne naisega.
Küll aga oli tal endiselt raske andestada oma emale,
kuniks ta kuulis tõde.
Mu ristiema ütles mulle: "Su ema vägistati."
Ma aga ei teadnud seda, sest ta polnud öelnud mulle seda.
Ühtlasi sai ta teada, et tegu oli valgenahalise, võõra mehega.
Ütlesin emale, et mõistan,
et ta ei osanud seda mulle kuidagi öelda,
kuid armastan teda sellegipoolest.
Pealegi andis ta mulle elu, kuigi oleks võinud ju ka aborti teha.
Kuid ma olen olemas
ja olen emale tänulik selle eest.
Frances teenib endiselt sõjaväes, töötades seal meedikuna.
Samas loodab ta. et üks päev on tal ka oma mees.
Täna aga jagab ta oma lugu sotsiaalmeedias,
julgustades kõiki saama selleks, kelleks Jumal neid on loonud.
Tõrjusin seda pikalt eemale, võideldes kahe tule vahel.
Jumal püüdis nii pikka aega saada mu tähelepanu,
andmaks mulle teada, et Ta hoolib minust
ja armastab mind.
Frances pole ainus.
Noorte jaoks - ka selles eluetapis, kus Frances oli,
on elu segadust tekitav.
On seda ka paljude täiskasvanute jaoks.
Või kui mitte segadust tekitav, tänu teatud eluküpsusele,
siis pettumusi täis igal juhul.
Kui oleme haavatavad, langetame ka valesid valikuid,
kas pole?
Frances otsis kedagi,
kes aktsepteeriks, armastaks ja hindaks teda sellisena nagu ta on.
Kedagi, kes mõistaks ta elu eesmärki ja tähendust.
Tänu Jumalale, et kõik hea ja õige sai külvatud ta ellu juba varases eas
ja et Frances pöördus selle juurde tagasi.
Võib-olla su lugu on teistsugune
ja sa maadled ning mõtled, kes sa oled
ning miks Jumal on su loonud just selliseks nagu sa oled.
Ja kuidas leida oma identiteeti keset seda kõike.
Me elame kultuuriruumis, kus kõik on sobilik.
Mida iganes tahad teha - anna aga minna!
Jumal aga ei ütle nii.
Jumal ütleb, et Ta tundis sind veel enne, kui sind emaüsas loodigi.
Ära siis lase me ühiskonnal ja kõigel seal vohaval end eksitada.
Sa oled sündinud kindla sooga - sa oled kas mees või naine
ja see on olnud Jumala kavatsus algusest peale.
See on kirjas Piibli kõige esimeses raamatus.
Jumal ütleb, et Ta ei tahtnud, et mees või naine oleks üksi,
mistõttu Ta pani nad kokku.
Perekond on Jumala idee.
Kui Francesel on meile üldse midagi õpetada -
ja tal on läbi selle, mida ta tegi.
Ära otsi maailmast vastuseid oma vajadustele,
vaid jookse Jumala juurde.
Sind on loodud selleks.
Jumal ainuüksi ei anna meile lootust ja rahu,
aga Tema ise ongi meie lootus ja rahu.
Ta mõistab kõiki me võitlusi.
Kõike seda segadust me mõtetes ja südames
ja kõiki küsimusi, mis meil on.
Jumal on see, kellel on vastused.
Nii et ära pöördu maailma poole, mis on ise juba segaduses
ja annab sulle segaseid signaale su elu, väärtuse ja teekonna kohta.
Pöördu selle poole, kes teadis sind veel enne su loomist su ema ihus
ja kes ütleb,
et Ta mõtted ja plaanid su elu suhtes pole sellised, mis teeksid haiget,
vaid mis kannavad endas tulevikku ja lootust.
Kui tahad rohkem teada saada Jeesuse ja Tema armastuse kohta,
võta ühendust TV7'ga,
kus on inimesed, kes on valmis vestlema sinuga
ja palvetama su eest.
Suur tänu!
Teie aga, kes vajate abi, võtke ühendust TV7'ga.
Lõpetuseks aga 2. Korintlastele 5:17:
"Niisiis, kui keegi on Kristuses, siis ta on uus loodu,
vana on möödunud, vaata, uus on sündinud."
Kõike head!
Sul on kõik, mida arvasid õnneks vaja minevat.
Paljutõotav karjäär,
piisavalt sõpru
ja üha kasvav pere.
Ometi tundub elu tühi. Midagi on nagu puudu.
Vaid Jumal saab anda me elule tõelise tähenduse.
Tõeline õnn peitub Tema tundmises.
Avasta, kuidas Jumal saab muuta su elu.
Vaata "Klubi 700" saadet.
Kui vajad rääkida kellegagi, kes hoolib,
helista TV7'sse 44 22 227 või kirjuta palve@tv7.ee
Tõlge: Anne-Ly Raukas