KLUBI 700
Viihdyttäjä Katie Lee Grifford sanoo, -
että hän syntyi tekemään sitä, mitä on koko elämänsä tehnyt.
Hän uskoo, että se, mistä lapset pitävät kertoo, -
mitä he haluavat tehdä tulevaisuudessa.
Neljännessä lastenkirjassaan hän rohkaisee lapsia ymmärtämään -
Jumalan suunnitelmaa. Today Show:ssa hän puhui vanhemmille.
Hei kaikki! Tämä ei muuten ollut minun ideani.
Hahmoni tapaa täällä Greg Fergusonin hahmon.
Rakastat minua kuollaksesi.
Viihdyttäjällä riittää kiirettä.
Tiedän, että synnyin tekemään sitä, mitä olen koko elämäni tehnyt.
Kukaan ei olisi kiinnostunut minusta tiedeprojektissa.
Lakataan sanomasta lapsille "mene tuonne".
Jumalalla on jo suunnitelma heille.
Hänen viimeisimmän työnsä ydin on innoittaa lapsia löytämään -
Jumalan kauniin suunnitelman.
"Lahja, jonka voin antaa" on Griffordin neljäs lastenkirja.
Sen sivuilla lukee mm. "Ehkä lahjani on huolehtia eläimistä -
tai hieno asia kuten tanssi ja laulu".
Keskustelimme Kathie Leen kanssa tästä NBC:n Today Show:ssa.
Uskon, että lapset on tarkoitettu tekemään sitä, mistä he pitävät.
Näitkö sen omissa lapsissasi?
Ehdottomasti. Molemmat ovat erinomaisia kirjoittajia.
Poikani valmistui Oxfordista ja työskentelee nyt Hollywoodissa.
Cassidy on pienestä pitäen halunnut olla näyttelijä ja hän on ollut -
Yhdeksässä elokuvassa. He tekevät sitä mistä pitävät.
En halua heidän toteuttavan, mitä minä haluan.
Me liitelemme liikaa.
Meidän pitää lähettää heidät lentämään Jumalan tuuleen.
Ei pitää heistä kiinni ja pakottaa heitä, mihin me haluamme.
Jumalan suunnitelma on parempi.
Pidän siitä, miten kirja alkaa: "Sinut on hienosti tehty"
"Ei ole kaltaistasi".
Ainutlaatuisuus.
Meillä on tapana laittaa ihmisiä muottiin.
Olen tavannut ihmisiä, jotka ovat halunneet sovittaa minut muottiin.
En usko, että meitä on tarkoitettu siihen. Jos Jumala näki vaivaa -
tehdäkseen jokaisesta lumihiutaleesta ainutlaatuisen, -
eikä yksikään ole samanlainen, niin me emme todellakaan ole.
Ihminen on Hänen mahtavin luomuksensa. Sanan "uniikki" -
ensimmäinen kirjain on "U", joka lausutaan kuten sana "you"(sinä).
Kerromme sen lapsille ja he ajattelevat: -
"Jumala näki vaivaa tehdäkseen minusta erityisen".
Ei niinkään, että voittaisi Grammyja tai saisi paljon rahaa.
Ne ovat Jumalan polun sivutuotteita.
Samaan aikaan filistealaiset...
Tarina Daavidista ja Goljatista toimi Kathie Leen musikkaalin, -
"Pikkujättiläinen" innoituksena.
Lopussa on laulu: "Mikä on kivesi?"
Sitä meidän pitäisi kysyä eikä "Mikä sinusta tulee isona?".
Nappaa kivesi ja heitä se hyvin.
Ehkä suurin teema on, että lahjasi ei ole ainoastaan itseäsi varten, -
vaan myös muita varten.
Juuri niin. Se ei ole vain meitä varten.
Elämme "minä-minä" -sukupolvea. Minä ansaitse sitä ja tätä.
Emme ansaitse. Jokainen hetki on lahja Jumalalta -
ja meidän pitäisi olla kiitollisia.
Minunkin pitää muistuttaa siitä itseäni.
Tuttuni tässä huoneessa ajattelevat: "Älä saarnaa".
Vaikka ei olisikaan älykkäin ihminen tai kaunein, -
tai jos ei sovi johonkin muotiin, kiitos Herran, koska ei ole tarkoituskaan, -
on yksi asia, minkä jokainen voi antaa. Siihen kirjamme päättyy.
Se on Jumalan rakkauden lahja. Voit antaa hymyn.
Lapset ymmärtävät sen. Voit pystyttää limonadikojun -
auttaaksesi vähävaraista naapuria. Aloita pienestä.
Anna Jumalan näyttää maailman tarpeet -
ja anna Hänen johtaa sinua auttamaan.
Voit pelastaa eläimiä. Olla hyvä pelaaja joukkueessa.
Antaa pallon pelaajalle, joka ei ole koskaan päässyt maaliin.
Se on hyvin yksinkertainen viesti.
Kathie Lee elää kuin opettaa antamalla tuotot Childhelpille, -
organisaatiolle, joka auttaa hyväksikäytön uhreja.
Elfrem Graham, CBN News, New York
Ihana kirja, jossa on ihana ajatus. Kathie Lee Griffordin kirja -
"Lahja, jonka voin antaa" on saatavana kirjakaupoista.
Seuraavaksi huolestunut nuori nainen alkaa piikittämään.
Se on kuin puuttuva lenkki, pala, jota olet etsinyt koko elämäsi.
Se on niin ylitsevuotava ja vahva, ettei sen vertaista ole.
Näe mihin se johtaa katkon jälkeen.
Haluamme, että lapset oppivat tuntemaan Sanan, -
mutta arjen kiireessä tarvitsemme joskus apua.
Lasten ilmainen raamattusovellus opettaa Sanaa hauskalla tavalla -
kivojen pelien, -
mahtavien videoiden -
ja Raamatun sankarikertomusten kautta.
Saatavana iTunesista ja Google Playstä.
16 -vuotiaana Jennifer Werle sulkeutui, -
kun hänen ihailemansa isä halvaantui auto-onnettomuudessa.
Hän myös käänsi selkänsä Jumalalle.
Pari vuotta myöhemmin hän kykeni tuntemaan jotain: heroiinin.
Hän oli perheemme johtaja. 190 m, 113 g, vahva, pystyi nostamaan -
meidät kaikki yhdellä kertaa. Sitten hän oli poissa.
Uutinen oli järkyttävä. Jennifer oli palannut lähetysmatkalta -
ja löysi isänsä pyörätuolista, auto-onnettomuuden uhrina.
Olin tunnoton. Välttelin sairaalaa.
Koin, että jos en kohtaa sitä, se ei ole todellista.
Matka oli innoittanut häntä lähetystyöhön.
Nyt hän kyseenalaisti uskonsa rakastavaan Jumalaan.
Ajattelin: "Jos tämä on sitä, mitä annat lapsille, jotka rakastavat Sinua,-
en halua olla tekemisissä kanssasi.
Jenniferin äiti alkoi juomaan paljon alkoholia.
Hän ei huolehtinut meistä. Hän oli hermoraunio.
Jennifer lopetti kirkossa käynnin ja alkoi juomaan kavereiden kanssa.
Koulu vei suuren osan energiasta.
Keskityin siihen. Se oli perfektionismia. Aion menestyä.
Hänen työnsä palkittiin stipendillä Rutgersiin, missä hän menestyi.
Ennen valmistumista hänen vanhempansa erosivat -
ja hän muutti isänsä luokse. Hän valmistui, mutta juominen paheni.
En halunnut tuntea tuskaa. En halunnut itkeä isäni vuoksi.
En halunnut tuntea menetystä.
Hänen siskonsa palasi huumevieroituksesta.
Hän ei halunnut luopua tavoistaan ja veti Jenniferinkin riippuvuuteen.
Hän sai minut viemään isän synteettisen heroiinin, OxyContin.
Hän alkoi käyttämään heroiinia ja sitten metamfetamiinia.
Se on kuin puuttuva rengas, pala, jota olet etsinyt koko elämäsi.
Se on ylitsevuotava ja vahva tunne eikä sen vertaista ole.
Jennifer hyppi työstä toiseen ja kamppaili riippuvuuden kanssa.
Juoksin Jumalaa pakoon. Osia minusta alkoi kadota.
Turruin täysin.
Sinä aikana hän kävi useita kertoja vieroituksessa.
Ajoittain tulin tajuihini.
Halusin jonain päivänä naimisiin ja olla äiti ja perheellinen.
Vieroituksesta huolimatta hän kieltäytyi pyytämästä Jumalan apua.
Miksi en uskonut, että Jeesus vapauttaisi minut?
Koska en uskonut, että Hän oli hyvä. En uskonut, että Hän kokoaisi minut.
Olin rikki, enkä uskonut, että Hän tekisi minusta kokonaisen.
26 -vuotiaana Jenniferillä ei ollut enää vaihtoehtoja.
Olin pohjalla, kyllästynyt elämään, kyllästynyt käyttämään aineita, -
kyllästynyt rahattomuuteen, sumussa olemiseen, -
huonovointisuuteen, väsymykseen, pelkoon.
Vuotta aiemmin, siskonsa häissä, yksi Jenniferin tädeistä kertoi -
parannustyöstä Georgiassa. Nyt se vaikutti ainoalta toivolta.
Kun menin sinne, minulla oli kalloja paidassa ja sormuksissa, -
mustat hiukset. Joku sanoi: "Ylläsi on kuoleman henki".
Siinä tilaisuudessa tunsin Pyhän Hengen ensimmäistä kertaa -
pitkään aikaan ja Jumala sanoi: "Aikasi on loppu.
Olet tyttäreni ja haluan sinut takasin".
Viikon ajan Jennifer oppi Jumalan rakkaudesta ja voimasta.
Murruin ja itkin hallitsemattomasti.
Naiset halasivat ja lohduttivat minua. Tunsin, että olin saanut -
riivaajia huumeiden käytöstä ja rukous ajoi ne pois.
Jennifer antoi elämänsä uudestaan Jeesukselle, sai kasteen ja -
pääsi eroon huumeista. Hän meni vankilaan huumerikoksista.
Siellä hän oppi lisää Jumalasta.
Silloin rakastuin taas Jeesukseen. Se alkoi Georgiassa, mutta -
vankilassa, lukkojen takana, ilman tekemistä, tunsin itseni vapaaksi.
Tunsin, että elämä oli alkamassa. Kun vapauduin, maailma oli minun.
Vapauduttuaan vankilasta Jennifer muutti äitinsä luokse Floridaan.
Hän tapasi siellä miehensä, Jasonin. Häissä isä oli saattamassa morsianta.
Hänellä on kaksi tytärtä.
Kun katson peiliin, ajattelen Jumalan uskollisuutta.
Yritin täyttää sydämeni aukon ja rikkoutuneet palaset maailmalla.
Mutta vain Isä, Poika ja Pyhä Henki voi täyttää sen. Hän täytti sen.
Sain siitä turvapaikan ja lohdutuksen. Olen täysi.
Ei väliä kuka olet. Elämä on täynnä mutkia meille kaikille.
Kaikkea sattuu. Asioita, joihin emme ole varautuneet.
Asioita, jotka ovat kivuliaita.
Selviytyäksemme yleensä patoamme asiat ja sanomme: -
"Jatkan vain eteenpäin".
Rakennamme muurin, jottei mikään voi vahingoittaa meitä.
Sitä emme huomaa, että se tekee meistä omia vihollisiamme.
Jennifer puhui puuttuvasta palasta.
Ehkä tänään tunnet väsyneesi elämään ja että olet yrittänyt kaikkea.
Et aio antaa sydämesi alistua enemmälle tuskalle.
Haluan kuitenkin sanoa, että Jeesus on se puuttuva pala.
Vaikka sinusta tuntuu siltä, et tiedä mitä rakentamasi muuri pysäyttää.
Ainoa tapa murtaa rakentamasi muuri on mennä itseesi.
AA:ssa sanotaan, että apua saa, kun kyllästyy olemaan sairas ja väsynyt.
Jos tunnet olosi toivottomaksi, yksinäiseksi ja -
eksyneeksi ja olet kyllästynyt siihen, Jeesus on aina saatavilla.
Missä tahansa, milloin tahansa. Ei ole mitään, mikä estää Häntä -
hyväksymästä sinua. Hän sanoi Jenniferille odottaneensa häntä.
Ehkä tänään Jumala sanoo sinulle: "Aikasi on loppu. Olet paennut ja -
nyt on aika antaa minulle sama mahdollisuus, -
jonka olet antanut muille". Jumala rakastaa sinua. Hän näkee sotkumme.
Kun lapset sotkevat tai loukkaantuvat, me rakastamme heitä. -
Emme sano: "Kokoa itsesi, peseydy ja puhutaan sitten suhteestamme".
Jumala on hyvä Isä. Hän rakastaa sinua sellaisena kuin olet.
Hänellä on elämällesi tarkoitus ja suunnitelma. C.S. Lewis sanoi: -
"Hän ei ole turvallinen, mutta Hän on hyvä". Se ei tarkoita, -
että et enää loukkaantuisi, vaan että Hän kulkee sen läpi kanssasi.
Hän antaa kaiken, mitä tarvitset.
Ei ainoastaan selviytymiseen, vaan myös voittamiseen.
Et voi tehdä sitä yksin. Niele ylpeytesi. Jätä tuska taaksesi.
Luovuta sydämesi. Tule Hänen luokseen ja rukoile kanssani: -
Jeesus, olen paennut sinua ja olen väsynyt.
Tulen luoksesi ja pyydän Sinua tulemaan sydämeeni.
Tule elämääni. Anna syntini anteeksi niin kuin olet luvannut.
On vaikeaa ymmärtää rakkauttasi, Jumala, -
mutta tänään haluan ottaa sen vastaan. Tarvitsen Sinua.
Pyydän, että otat menneisyyteni, tuskani ja syntini.
Tuon sen alttarille eteesi. Tee siitä jotain merkityksellistä.
Anna sille ikuinen arvon, koska annan sen kaikessa toivottomuudessaan.
Jeesus toteuta Roomalaiskirjeen sanat, että otat kaiken sen, -
minkä vihollinen on tarkoittanut pahaksi ja käytät niitä hyvään.
Annan sinulle elämäni. Jeesuksen nimessä. Aamen.
Jos rukoilit äsken, seikkailusi on alussa. Tätä varten sinut luotiin.
Olet kohdannut itsesi. Anna itsesi Hänelle. Gordon.
Tulossa vielä uusi elokuva, jonka tarkoitus on aloittaa liike.
Tämä on tarina uskosta ja perheestä ja miten mahdoton voi tapahtua.
Näyttelijä ja ohjaaja Aaron Wolf puhuu "Huomisen palauttamisesta".
Sinulla on kaikki, minkä piti tehdä sinut onnelliseksi.
Lupaava ura, paljon ystäviä ja kasvava perhe.
Elämä on silti tyhjää. Jotain puuttuu.
Vain Jumala voi tuoda tarkoituksen elämään.
Onnellisuus tulee Hänen tuntemisestaan.
Katso ohjelmastamme, kuinka Hän voi muuttaa elämäsi.
Mistä voisimme olla yhtä mieltä jakautuneessa maassamme?
Sitä kysytään ohjaaja Aaron Wolfin uudessa elokuvassa. Katsotaanpa.
Onko mitään, mistä voimme olla yhtä mieltä? Luulen, että kyllä.
Marraskuun 13. esittelemme elokuvan "Huomisen palauttaminen".
Seuraat minua matkallani paikkaan, jolla oli merkitystä.
Yhdessä muodostamme liikkeen "Huomisen palauttaminen".
Se lävistää eron ja tuo meidät yhteen.
Meidän pitää löytää asioita, jotka yhdistävät meitä.
Kuten tämä lapsuuden makuuhuone.
Tämä on tarina uskosta, perheestä ja siitä, että kun tulemme yhteen, -
mahdoton voi tapahtua. Toivottavasti tulet mukaan.
Sitten näet jotain uskomatonta. Keskustelun, jossa tulemme toimeen.
Yhdessä voimme löytää lapsuuden makuuhuoneemme ja paikkamme, -
joilla on meille merkitystä.
HUOMISEN PALAUTTAMINEN
Tervetuloa Klubi 700:aan Aaron Wolf. Mahtavaa, kun tulit.
Mahtavaa olla täällä. - Tämä elokuva on henkilökohtainen.
Se on niin henkilökohtainen kuin voi olla. Se alkoi mutkasta.
Minun piti mennä naimisiin. Kuukausi aiemmin häät peruttiin.
Masennuin. Sitten rabbini sanoi: "Merkitsisitkö tämän muistiin?
Kunnostamme tämän romahtavan paikan".
Tein niin ja puolenvuoden kuluttua aloin tuntea taas yhteyttä uskooni, -
perheeseeni ja isoisääni, joka oli rabbi.
Sitten aloitin tämän matkan ja ymmärsin, -
että olen mikrokosmos, kelle tahansa nuorelle -
ja on tärkeää palata siihen paikkaan.
Miksi se on tärkeää?
Kun palaamme tärkeisiin paikkoihin, kirkkoihimme, temppeleihimme, -
saamme yhteyden hyvään.
Rakennus on rakennus, mutta siellä tapahtuva muovaa meitä niin, -
että voimme tehdä maailmasta paremman paikan.
Se viesti näkyy elokuvassa. Paljastamatta mitään, -
luulen, että yllätyt, elokuvan lopusta.
Rabbien lastenlasten ei ole tarkoitus lähteä. Mitä tapahtui?
Menin New Yorkiin, NYU:hun elokuva- ja näyttelijäkouluun.
Elin nuoren ihmisen, 19-, 20-, 21-vuotiaan elämää.
Silloin aloin oppia, miten uskomaton isoisäni oli ja mitä hän teki.
Hän tuli 19 -vuotiaana Natsi-Saksasta.
Hänestä on kuva, missä hän harjoittaa juutalaisuutta metsässä.
Hän tuli Yhdysvaltoihin, koska hänestä tämä on -
kaikkein kaunein maa maailmassa. Hän saapui Ellis Islandille vapauteen.
Uskontojenvälisyys oli hänelle tärkeää -
ja se, mitä hän sanoi minulle kasvaessani on syy, -
miksi arvostan häntä nyt enemmän kuin koskaan. Valitettavasti -
hän ei ole enää keskuudessamme. Hän toi ihmisiä yhteen.
Hän palautti huomisen meille ja kaikille.
Kerro elokuvasta.
Se kertoo temppelin matkasta Abraham Lincolnin ajoista -
nykypäivään. Se näyttää myös muita palvontapaikkoja.
Se näyttää matkani ja sen, miten yhdyin jälleen uskooni.
Se tulee teattereihin ympäri maata marraskuun 13. päivä.
Toivon, että sormilla osoittamisen sijaan -
ottaisimme toisiamme käsistä kiinni.
Los Angelesissa on siis synagoga vuodelta 1860.
Se aloitti, kun Los Angelesissa oli 5000 asukasta.
Tämä synagoga on ollut kärpäsenä katossa läpi maamme historian.
Se myös näyttää, että niin sen pitää olla. Tällaisten paikkojen -
pitää olla kärpäsinä katossa seuraavat sata vuotta.
Meidän nuorten amerikkalaisten pitää olla tulevaisuuden ääni.
Kuten elokuvassa sanotaan, me olemme tulevien esi-isiä.
Siksi haluan, että ihmiset toisivat isovanhempansa mukanaan.
Haluan, että 13. marraskuuta menet perheesi kanssa ja luulen, -
että tunnette jotain erityistä.
Minusta on erikoista, että Los Angelesissa on synagoga -
vuodelta 1860. Se on synagogien synagoga.
Se on kaunis paikka. Miksi se meni huonoon kuntoon?
Mitä synagogalle tapahtui?
Kaksi sanaa tulee mieleen: omahyväisyys ja laiminlyönti.
Sukupolveni omahyväisyys ja siitä johtuva laiminlyönti.
Yhtäkkiä olemme menettämässä tärkeän paikan.
Meillä oli hiljattain sapattina siellä voimakas tilaisuus, -
jossa käsiteltiin viharikoksia. Siellä ihmiset eri uskonnoista tulivat yhteen.
Sitä tällaiset paikat tarkoittavat. Käymme niissä silloin, -
kun se on tärkeintä, kun ajat ovat kovat, kun tulee mutkia matkaan.
Me tarvitsemme niitä ja ne pitää säilyttää.
Meidän nuorten velvollisuutena on varmistaa, -
että ne elävät sadan vuoden päästäkin.
Viesti on, että säilytetään se. Säilytetään se uskomme tähden.
Amerikan synagogista puhuttaessa pitää mainita Pittsburgh.
Se on ikävää koko kaupungin kannalta. Sanot vain Pittsburgh -
ja heti tulee mieleen synagoga-ampuminen.
Isoisäni osaisi ilmaista asian paremmin kuin minä.
Kyllä sinä pärjäät.
Silloin, kun se tapahtui sanoin, että tarvitsemme liikkeen.
Marraskuun 13. päivänä haluan kerätä rahaa viharikosten uhrien -
perheiden auttamiseen. Pittsburgh on näkyvä.
Annamme osan tuotoista vihan uhreille, -
koska Amerikka, jonne isoisäni tuli, -
Ellis Islandilta otetussa kuvassa ei ole Amerikka, jossa mennään -
ammuskelemaan palvontapaikkoihin. Ne ovat turvapaikkoja.
Ne ovat kirkkoja. Ne ovat pyhiä paikkoja.
Se, että omat kansalaisemme ampuvat niissä ei ole Amerikka, -
onne isoisäni tuli Natsi-Saksasta, paikasta, jossa oli eniten vihaa.
Hän tuli Amerikkaan vapauden ja toivon tähden.
Siitä elokuvassamme on kyse. Tiistaina voimme tuntea toivoa.
Haluat aloittaan liikkeen. Mitä haluat liikkeen saavan aikaan?
Haluan, että ihmiset ajattelevat menevänsä elokuviin. Sen jälkeen -
haluan heidän menevän yhteisöönsä ja syleilevän toinen toistaan ja -
palaavan uskonpaikkaansa, kirkkoon, temppeliin.
Vaikka olisit ateisti, mene takaisin. Kokeile.
Kun astut sisään ja tunnet sen energian, -
ulos lähtiessäsi tunnet maailman paremmaksi.
Minulle se on liike. Jos kaikki alamme palauttaa huomista, -
voimme tehdä maailmasta paremman paikan ja estää joitain tapahtumia.
Pidän lauseesta: "Vaikka olisit ateisti". Se on hieno asia.
Psalmi 133:1 "Katso, kuinka hyvää ja suloista on, -
että veljekset sovussa asuvat!". Jumalan siunausta.
Kaipaatko kuuntelijaa?
Rukouspalvelijat ja sielunhoitajat päivystävät puhelinlinjoilla.
Soita rukouspuhelimeemme.
Suomennos: Maiju Santala