KLUBI 700
Alex ronis puu otsa ja maandus EMO's.
Tänu kaelaluumurrule tungisid luukillud ka ta lülisambasse
ja kui arstid ütlesid,
et tõenäosus uuesti kõndima hakata on 10%,
uskusid ja palusid ta vanemad 100% taastumist.
Lapsed nimetavad seda puuhüppeks,
samas kui täiskasvanud nimetaks seda rumaluseks.
Selle riskantse triki edukaks sooritamiseks
tuleb ronida kõrge, painduva puu otsa,
laskudes siis sealt aeglaselt alla, kui puu paindub.
14-aastane Alex püüdis teha seda trikki 2017. aastal.
Olin väiksema pojaga pisut eemal,
korjates oksi ja avastades metsa.
Pöörasin just ümber, et Alexile midagi öelda,
kui kuulsin raksatust.
Teadsin täpselt, mis oli juhtunud.
Ta kukkus maha ja mu süda jäi seisma.
Teadsin, et midagi on valesti.
Alex kukkus 6 meetri kõrguselt, maandudes pea ja õlgade peale.
Nad helistasid koheselt 112.
Alex oli väga rahulik, aga ta hääles oli tunda hirmu,
kui küsis: "Miks ma liigutada ei saa?"
Ta ei tundnud allapoole vööd midagi ega saanud ka end liigutada.
Sel hetkel tekkis tal hirm.
Palvetasime ja panime oma käed ta peale,
öeldes: "Jumal, me vajame Su abi.
Anna meile oma rahu ja kanna meid sellest läbi.
Aita Alexit!"
Alex sõidutati helikopteri juurde, mis maandus naabri õuel.
Ta lennutati Riley lastehaiglasse Indianapolises.
Alexit opereerinud dr. Raskin oli sel hetkel valves.
Olin kodus, kui sain väljakutse ja läksin koheselt haiglasse.
Oli selge, et ta selgroog on saanud viga,
avaldades survet lülisambale, nii et ta vajas kohest operatsiooni.
Dr. Ditchen töötab füsioterapeudina.
Selliste vigastuste korral on taastumise % üsna madal.
Samas oli hea uudis see,
et Alexi vigastused ei haaranud kogu ta keha,
mis jättis mingigi võimaluse taastumiseks.
Arstid andsid Alexile 10% lootust uuesti käima hakata.
Isana mõtled, et see on vaid probleem
ja ma lahendan selle ära.
Kuid sa ei saa.
See oli minu jaoks tohutu õppimisprotsess
usaldada Jumalat, et Tal on teised inimesed,
keda Ta tahab kaasata sellesse loosse.
Me saime vaid palvetada.
Me palvetasime ja mõtlesime siis,
kas peaksime sellest ka sotsiaalmeedias teada andma?
Ühtpidi me ei tahtnud mingit tähelepanu.
Teisalt mõistsime, et me vajame eestpalveid
ja paljusid inimesi palvetama selle olukorra pärast.
Nii et otsustasime teha postituse.
Alexi vanemad jagasid seda lugu Facebookis,
luues ühtlasi ka kodulehe Alexi toetajatele.
See oli vahend, mille kaudu jagada värskeid uudiseid Alexi seisundi kohta.
Tegime seda juba teisel või kolmandal päeval.
Esimene operatsioon surve all olevatele selgroolülidele
kestis 4 tundi.
Opile minnes oli Alex halvatud,
kuid arstid ütlesid,
et kui nad saavad vähendada lülisambale avalduvat survet,
võib osa ta liikumisest taastuda.
Kuid nad ei osanud öelda, kui suures ulatuses.
Järgnevad päevad ja nädalad pidid seda näitama.
Nii pidime vaid ootama, paluma ja lootma.
Ühtlasi ütlesid arstid iga päev: "Vaatame, mida Alex suudab."
Nii nad siis ootasid ja palvetasid,
saades peale operatsiooni teada, mida Alex suudab või mitte.
See oli umbes 24h peale operatsiooni,
kui ta liigutas oma parema jala suurt varvast.
Ta ise ja me kõik olime ülielevil sellest.
Ta pingutas kõige täiega ja oli hästi otsusekindel.
Küsisime: "Mida sa teed?"
ja ta vastas: "Püüan oma varbaid liigutada."
Ma pole kunagi varem näinud kedagi, kes püüaks oma varbaid liigutada.
Ta liigutas oma suurt varvast korra või paar
ja pidi siis jälle puhkama.
Ta puhkas mõne tunni
ja otsustas siis uuesti oma varvast liigutada.
Samal ajal toimis palvekett täie võimsusega.
Nähes Facebookis seda tohutut sõprade hulga,
kes pakkusid meile oma palveid ja tuge,
sai meile selgeks, et Jumal toetab meid viisidel,
mis laseb meil olla tugevam kui oleksime eales arvanud.
See oli just see, mida vajasime.
Küsisime rahvalt, kust nad kõik pärit on?
Nii leidus seal inimesi Sydneyst Austraalias, Fidžilt,
Hiinast, Jaapanist jne.
Inimesi üle kogu maailma.
Alex suutis iga päeva ja nädala järel liikuda üha enam ja enam.
Ta oli intensiivis kokku 10 päeva.
35 päeva hiljem kõndis ta omal jalal haiglast välja.
Usun, et see on ime,
sest algselt anti mulle kõndimislootust vaid 10%.
Nii et väga suur vahe!
Ühtlasi sain juba päev peale operatsiooni
liigutada oma suurt varvast.
See ei pruugi tunduda suure asjana, aga võimalus seda teha oli mul 34%.
Sellest ajast peale on mu seisund läinud üha paremaks.
On lausa hullumeelne, kui hästi olen paranenud,
nii et pean seda küll imeks.
Keegi küsis mu käest aastaid tagasi: "Kui sageli te palvetate?"
Vastasin: "Vaid korra, aga päev läbi."
Need lapsed on kaasaja suured vaimulikud juhid
ja me investeerime neisse, sest Jumal investeerib neisse.
Mitte kõik ei taastu peale sellist lülisamba vigastust
nii nagu Alex taastus.
Nii ei oska ma seda ka kuidagi selgitada.
Kindlasti on tema kiire paranemine imeline.
Kas tegu on ka imega, jäägu igaühe enda otsustada.
Arstid ei teadnud alguses, kui suures ulatuses Alex paraneb
ja meie samuti mitte.
Nad ütlesid vaid jätkuvalt:
"Me ei tea, palju ta taastub, aga vaatame, mida ta suudab."
Meie jaoks tähendas see aga seda, et Jumalal on kontroll kogu loo üle,
mistõttu tahtsime näha, mida Jumal läbi Alexi ihu teeb.
"Kui Jumal on loonud Alexi ihu,
suudab Ta selle ka tervendada, kui soovib"
ja just seda me palusimegi.
Ma saan joosta ja käia.
Sain hiljaaegu isegi loa hakata taas sporti tegema.
On hullumeelne mõelda,
et veel aasta tagasi olin halvatuna haiglavoodis.
Kõik, mida saan öelda, on see,
et mu poeg ei saanud kõndida, aga nüüd saab.
Nägin, kuidas ta õppis uuesti käima.
Jah, see ei sündinud üle öö, aga ta kõnnib,
kuigi prognooside kohaselt ei peaks.
Ma olen usklik ja nägin seda kõike oma silmaga.
Ma olen usklik.
See on see, kes kristlased on - me oleme usklikud
ja me usume armastavasse Jumalasse,
kes otsustab tervendada.
See pole nii, et kord tervendab, kord mitte.
Ta tahab alati tervendada.
Ta saatis oma Sõna, et tervendada meid me haigustest.
Kes see Sõna on? See on Jeesus.
Me oleme Jeesuse vermete läbi terveks saanud.
Mõtle korra taevale. Kas seal on keegi haige?
Halvatud?
Ei. Taevas pole kedagi sellist.
Jeesus õpetas meid paluma,
et Jumala tahe sünniks maa peal nõnda nagu see on taevas.
See on meie otsus uskuda seda
sõltumata arstide arvamustest või aparatuuri näitudest.
See on meie otsus uskuda, et Jumal tahab ja suudab tervendada.
Ja siis saavad ka imed ning imelised asjad sündima,
sest me oleme usklikud.
Kui oled selle ära otsustanud,
pole vahet, millised tormid ja tuuled tulevad,
sest sa suudad püsida, öeldes: "Usun kõigest hoolimata."
Tahame julgustada sind läbi teistegi imeliste tunnistuste,
kus inimesed on saanud terveks.
Pamelal vilises kõrvus ja ta sai tinnituse diagnoosi.
Ta kannatas kuid, enne kui sai arsti juurde.
Arst ütles, et ta peab minema kõrvaarsti juurde.
Siis aga vaatas Pamela Klubi 700, kus Terry ütles:
"Sul on hästi halb tinnitus, mis tekkis nö eimillestki."
Pamela võttis selle sõna vastu ja vilin ta kõrvus kadus koheselt
ega ole enam tagasi tulnud.
Imeline!
Siin on üks palvevastus Paulilt, kes talus üle 27 aasta tõsist seljavalu.
Kõik aga muutus, kui ta vaatas üks päev Klubi 700.
Gordon jagas palveajal tunnetusesõna,
öeldes: "Jumal puudutab neid, kelle lülisambas on valu.
Lihtsalt võta see vastu."
Paul võttiski oma tervenemise vastu ja valu kadus kõige täiega.
Hakkame nüüd taas palvetama
ja kui seda teeme, palun sinult vaid üht - lihtsalt usu.
Usu!
"Kus 2-3 inimest on ühel meelel koos, seal Jumal tegutseb nende keskel."
Jeesus ise ütles nii.
Kõik, mida vaid tegema peame, on olema ühel meelel koos.
Kas Jumal on me armastav taevane Isa? On.
Kas Ta tahab aidata oma lapsi? Tahab.
Kas see hõlmab ka sind? Hõlmab.
"Kes iganes on haige, las ta kutsuda koguduse vanemad
ja nende usupalve tõstab inimese taas üles."
Peame vaid uskuma sellesse.
Teeme siis seda.
Uskumine on tegu.
Usutegu.
Pane siis usus oma käsi oma haige koha peale,
me Terryga palume ühel meelel ja Jumal teeb kõik ülejäänu.
Issand, me toome vaatajate vajadused Su ette just praegu.
Ajal, mil nad panevad oma käe oma haige koha peale,
liitume me nendega ühel meelel.
Me usume meelevalda, mis meile kui usklikele on Jeesuse läbi antud;
me usume, et Ta suri meie eest, et Tema veri on püha,
et Tema vermete läbi on meile tervis tulnud,
et Ta tõusis surnuist
ja Tema ülestõusmise vägi on meile kättesaadav.
Issand, siruta siis palun oma käsi, et saata korda imesid juba täna.
Ütleme kõigile, kes on pannud käe oma haige koha peale -
ole terve just praegu!
Jeesuse nimel.
Keegi on pannud käe oma vasaku põlve peale
ja samas ma kuulen sõna "lülisamba mõra".
Jumal tervendab su,
sest Tema teab täpselt, millega on tegu.
Mina ei tea, aga Tema teab. Nii nagu sinagi.
Jumal tervendab ja taastab selle põlve just praegu.
Ole terve Jeesuse nimel.
Kellelgi on veresoonkonna probleemid.
Küsimus pole vaid ühes piirkonnas,
aga sul ongi veresoonkonnaga probleeme.
Jumal tervendab selle just praegu
ja su verevool normaliseerub nii, et sa ka ise märkad seda.
Kellelgi teisel on probleeme silmaga.
Mis iganes see on, aga sul on raskusi parema silmaläätsega.
Jumal korrigeerib seda ja sa hakkad taas selgelt nägema.
Minnes tagasi veresoonkonna probleemide juurde,
siis kellegi jalad ja pahkluud on hästi paistes,
kuid see kõik kaob ära.
Tunned, otsekui sipelgad jookseks su jalgades just praegu.
Jumal tervendab su ja taastab kogu vereringe.
Kõik see liigne vedelik kaob Jeesuse nimel just praegu.
Kellelgi on parema silma võrkkestaga probleeme
ja su silme ees sähvib.
Jumal tervendab selle kõik
ja taastab su nägemise Jeesuse nimel.
Kellelgi on silmas kasvaja ja sa kardad, et tegu on vähiga.
Kuid see pole vähk ja see ka kaob Jeesuse nimel.
Issand, me täname Sind!
Täname Sind,
et tulid taevast maa peale meid päästma.
Me pole kuidagi väärt Sinu armu ja halastust,
aga me täname Sind siiski Su armastuse eest me suhtes.
Me võtame selle vastu just praegu Jeesuse nimel, aamen.
Kui Jumal on sind puudutanud, anna TV7'le teada sellest.
Me usume järeleandmatusse palvesse,
mis ei anna alla ja mis saab ka vastatud.
Oleme olemas su jaoks,
nii et helista TV7'sse 44 22 227 või kirjuta palve@tv7.ee
Järgmiseks aga asepresidendi tütre eluõppetunnid.
Charlotte Pence jälgib oma pere teekonda
Indianast Capitol Hilli.
Jääge meiega.
Me kanname liiga sageli endaga mineviku taaka.
Tead ju küll, mis tunne see on.
See mõjutab kõike ja kõiki me elus.
See on alati koos meiega,
meid alla surudes ja meilt tõelist rõõmu röövides.
Kuid see pole Jumala tahe, et jääksime kinni oma minevikku.
Sa võid olla vaba kõigest sellest taagast.
Õpi, kuidas Jumala andestus viib muudetud eludeni
ja uute algusteni.
Võta ühendust Klubi 700'ga.
Alates ajast, mil Charlotte Pence õppis rääkima,
on ta ka olnud lugude vestja.
Ta vanemad mäletavad siiani, kuidas ta istus maja ees murul
ja rääkis üht lugu kaisuloomadele ja nukkudele.
Täna, pea 20 aastat hiljem, on ta jagamas oma pere lugu
ja nende teekonda Washington DC'sse.
Menukite autor ja USA asepresidendi tütar
Charlotte Pence pole elanud tavalist elu.
Ta oli alles algkoolis, kui temast sai poliitpere laps
ja tegi peale ülikooli lõppu kaasa kogu Trumpi-Pence'i kampaania.
Oma raamatus: "Kuhu sa lähed - eluõppetunnid isalt"
jagab Charlotte sellest, mis tunne on kuuluda tähtsuselt riigi teise perre
ja millist mõju on ta elule avaldanud suhe oma isaga.
Charlotte Pence on täna me stuudios.
Tere tulemast saatesse! - Tänud ja aitäh kutsumast!
Teil on uus raamat "Kuhu sa lähed".
Olite 7-aastane, kui esimest korda lugusid välja mõtlema hakkasite.
Oleks te eales osanud arvata,
et te teekond võiks jõuda välja sinna, kuhu see tänaseks on jõudnud?
Ei.
Kuid see on olnud tohutu õnnistus kogeda palju imelisi asju koos
ja kirjutada sellest.
See on olnud suur eesõigus mu jaoks.
Ühtlasi olete osav kirjutaja,
mida naudite ja mida on ka tunnustatud.
Te viimane menuk sai küll teatud kriitikat.
See puudutas te jänkut.
Mis lugu sellega siis oli?
Jaa, see oli pisut selline naljaraamat, mis sai kirjutatud heategevuseks
ja kus mina ja mu ema kirjutasime mu jänesest,
kes järgnes kõikjale mu asepresidendist isale.
See oli lihtsalt üks vahva projekt,
mistõttu kriitikute reaktsioon üllatas meid,
aga lõppeks on tegu raamatuga, mille tulu läheb heategevuseks,
nii et see on ju hea asi.
Tänapäeva poliitika on üks paras verevalamine.
Olite 7-aastane, kui te isa esimest korda Kongressi valiti.
Valmistas ta teid ka kuidagi ette poliitilisele areenile tõusmiseks?
Absoluutselt!
Üks asi, millest ka raamatus kirjutan,
on see, kuidas isa ütles meile, et kui näeme protestijaid
või negatiivsete plakatitega inimesi me kodu ümber,
et see ongi vabadus.
Ta ütleb seda tänaseni.
Nähes kuskil mingeid protestijaid,
siis ta ütleb, et selline kuuldub ja näebki vabadus välja.
Kuid eks see olegi osa elust meedia ja avalikkuse ees,
et sa pead olema ka valmis kriitikaks.
Ja hindama seda sõnavabadust, mis kehtib me kõigi jaoks.
Seejärel valiti te isa kuberneriks
ja ta ütles midagi väga tähendusrikast muutuse kohta.
Rääkige sellest.
Jaa, isa valimine Indiana kuberneriks oli teine suur muutus me pere jaoks,
Muide, kogu mu raamat räägibki tegelikult muutustest.
Usun ja loodan, et igaüks võib neist midagi õppida.
Me pere on kogenud kõikvõimalikke muutusi.
Mäletan seda õhtut, kui isa kuberneriks valiti.
Heitsime õhtul magama ja isa ütles:
"Kõik on muutunud ja samas pole miski muutunud."
Mida ta selle all mõtles, oli see,
et ühtpidi sai me elu peapeale pööratud
ja kõik oli täiesti teistsugune.
Kuid samas olime ikka see sama pere,
kelle jaoks oma pere ja usk olid endiselt olulised.
Üks asi, mis on teie pere jaoks olnud alati oluline,
on ühine õhtusöök. - Jah.
Isal oli sellegi kohta head nõu anda. - Oli.
"Tööta päev otsa, aga õhtusöögi ajaks mine koju."
Just.
Ma kinkisin talle paar aastat tagasi ühe asja,
millele oli see sama mõte trükitud.
See oli siis: "Anna oma parim ja mine õhtusöögiks koju!"
See on see, mille järgi ta oma elu elas ja ka poliitiku karjääri tegi.
Ta jõudis peaaegu igal õhtul õhtusöögiks koju.
- Imeline!
See oli imeline.
Ta sai seda teha ka tänu sellele, et me elasime Washington DC lähedal
nii et isa sai üsna palju osa me elust, kui üles kasvasime.
Olid need muutused rasked te jaoks? Sest need kõik toimusid te kasvueas.
Ühes ja teises kohas elamine,
muutus oma vanemate elus...
Kuidas te selle kõigega toime tulite?
Usun, et seetõttu, et meil on hästi kokkuhoidev pere.
Nimetame ennast ringiks, öeldes:
"Kui oled juba ringis, ei saa kunagi olla väljaspool ringi."
Nii hoidsime selles ringis väga tugevalt kokku,
kui oli presidendi valimiskampaania
ja suhtlesime väga tihedalt.
Te raamatu pealkiri on "Kuhu sa lähed"
ja see algab tuntud tsitaadiga Ruti raamatust.
Rääkige, miks see nii oluline te jaoks on?
Mul oli paar erinevat pealkirja, mille vahel kaalusin.
Üks neist sai ühe peatüki pealkirjaks, jõudes niiviisi ikkagi raamatusse.
Kuid see Rutt 1:16 hakkas kuidagi elama mu jaoks,
võttes kokku me pere ja eluviisi.
Kui Noomi ütles Ruttile,
et too peaks peale oma mehe surma minema oma teed,
siis Rutt ütles, et ta ei jäta Noomit maha,
vaid läheb sinna, kuhu Noomi läheb ja jääb sinna, kuhu Noomi jääb,
võttes Noomi rahvast ja Jumalat kui enda omi.
Usun, et me pere toimib samamoodi.
Me läheme üksteisega "seiklustele" kaasa,
isegi, kui see on raske ja keeruline
ja paljudest asjadest on vaja sotti saada.
Paljud need raskused ja väljakutsed on olnud seotud te isa ametiga
ja rolliga, millesse ta on kutsutud.
Aga tõeliselt stabiilne isik keset kogu seda seiklust
on te ema.
Millist mõju on ema teile avaldanud?
Absoluutselt!
Mu ema on imeline
ja mu raamatus on ka paar peatükki pühendatud just talle.
Olles kaasatud 2016. aastal presidendi valimiskampaaniasse,
olin ma emale kui isikliku assistendi eest.
Aitasin teda nii ajakavade kui kõigi muude asjadega.
Õppisin emalt väga palju juhtimise kohta
ja selle kohta, kuidas olla kõigiga viisakas ning lahke
ja seista nende eest,
julgustades neid seisma ka iseenda eest.
Mu ema on kohe kindlasti me pere kalju.
Räägite oma raamatus, kuidas te pere hoiab väga kokku.
Kus te kodu üldse keset kõiki neid muutusi on?
Hea küsimus.
Kodu on seal, kus pere on koos.
Noorena üles sirgudes vastas see enam kui tõele,
sest kui mu isa oli kuberner,
veetsime me pühad ja vaheajad erinevates (osa)riikides.
Nii olime isegi aasta Iisraelis.
Nii teadsime alati, et kodu on seal, kus saame kõik koos olla.
Seda nii füüsiliselt, aga samas ka mõtete tasandil.
Arvestades, kui palju pere te jaoks tähendab,
siis kuidas te tulete toime ebaõiglase kriitikaga inimeste suhtes,
keda kõige enam armastate?
Tütrena on see muidugi raske,
kui keegi ütleb midagi su isa kohta, keda armastad.
Eriti, kui see ei vasta veel tõele.
Ameeriklasena aga olen uhke, et elame maal,
kus inimesed saavad öelda midagi juhtide kohta, kelle nad ise on valinud.
See on iseenesest hea.
Milline tark suhtumine.
Charlotte Pence'i raamat "Kuhu sa lähed - eluõppetunnid isalt"
on tõeliselt nauditav ja tellitav internetipoodidest.
Aitäh, et olite täna meiega! - Tänan!
Järgmisena aga vastused te küsimustele,
nii et jääge meiega!
Sul on kõik, mida arvasid õnneks vaja minevat.
Paljutõotav karjäär,
piisavalt sõpru
ja üha kasvav pere.
Ometi tundub elu kuidagi tühi.
Midagi on nagu puudu.
Vaid Jumal saab anda elule tõelise tähenduse.
Tõeline õnn peitub Tema tundmises.
Avasta, kuidas Jumal saab muuta su elu.
Vaata saadet "Klubi 700".
Nüüd aga on aeg vastata te küsimustele.
Bessie: "Tean, et taevasse jõudes pole seal ei haigusi ega pisaraid.
Samas kardan, et meil saab siiski olema "vaba tahe"
mõelda mõtteid, mis võivad viia patustamiseni.
Tean, et Lutsifer tegi pattu,
võttes endaga kaasa 1/3 inglitest, kui ta taevast välja heideti.
Kas taevas on veel võimalik teha pattu?"
Lühike vastus on, et ma ei tea.
Pikk vastus peitub Ilmutuse raamatus, mis annab meile teatud vihjeid.
Seal on öeldud, et Jeesus ise saab olema meie keskel
ja kui Tema saab olema meie keskel, olles uue Jeruusalemma valgus,
siis miks me peaks üldse tahtma sealt lahkuda?
Jeremija raamatus on öeldud,
et Jumal kirjutab oma seadused me südameisse,
nii et me südame mõtlemised saavad alati olema õiged Jumala ees.
Ilmutuse raamat räägib ka 1000-aastasest rahuriigist,
mil Jeesus valitseb siin maa peal
ja peale mida hakkavad rahvad taas mässama.
Et siis, kas me vaba tahe jääb meile alles?
Jääb.
Kas ka siis on võimalik patustada?
Võib-olla. Ma ei tea nii täpselt.
Eeldavasti need,
kes on olnud Jumalaga selle rahuriigi jooksul,
saavad olema seda ka edaspidi.
Jäid ju 2/3 inglitestki siiski ustavaks, nii et kuulugem siis ka nende hulka,
teades, et meid on rohkem kui saatanat oma inglitega.
Stephen küsib:
"Mida teha, kui on ilmselge, et Jumal ei vasta mu palvetele?
Nii palju, kui ise tean, ei tee ma pattu
ja ometi olen pidanud paluma 11 aastat
ühe spetsiifilise tervenemise eest.
Ka olen ma üle 30 aasta palunud ja anunud Jumalalt endale naist,
kuid kogenud vaid tõrjumist kristlastest naiste poolt.
Olen rakendanud Matteuse 6:33 nii nagu olen osanud,
kuid aastad mööduvad ja ei mingit muutust."
Mul on siiralt kahju teist
ja kõigest, millest olete pidanud läbi minema.
Julgustaksin teid paluma meelerahu palvet,
mis pole küll Piiblis, aga mis on üks hea palve.
Palve, et teil oleks meelerahu leppida asjadega, mida ei saa muuta,
julgust muuta asju, mida saate muuta
ja tarkust teha nende kahe vahel vahet.
Kui palved tervenemise pärast jäävad aastateks vastuseta,
on mu nõuanne siiski endine - jätkake palvetamist.
Jätkake uskumist ja Jumala Sõnale toetumist.
Tänage Jumalat.
Mitte oma haiguse, aga tervenemise eest,
mille Ta saab tooma.
Mis aga puutub abikaasa leidmisse,
siis kasutage seda praegust aega iseenda kallal töötamiseks.
Küsige, mida te ise peaks tegema ja kuidas muutuma,
et olla vääriline mees naisele, kes Jumalal on varuks te jaoks.
Tehke seda kõike,
mõistes, et jumalakartus ühes rahuloluga on suur võit.
David kirjutab: "Mu pojal on 3 poega, kes on 21-, 12- ja 9-aastased
ja tütrel on 4 last.
Olen aastaid palunud oma lastel lasta oma lapsed ristida, aga asjatult.
Kui vana peab laps üldse olema, et saada ristitud?
Ja mida peaksin tegema,
et veenda oma lapsi mu lastelaste ristimiseks?"
Ma jätaks oma lapsed rahule.
Kui nad ei pea seda oluliseks, pole mõtet nendega vaielda.
Minge otse oma lastelaste juurde ja rääkige neile ristimisest, päästest
ja Jeesuse vastuvõtmisest oma südamesse.
Jumalal pole lapselapsi - tal on vaid lapsed
ja igaüks meist peab isiklikult otsustama Tema kasuks
Selleks, et ristimisel oleks mõtet,
peab see olema isiklik südamesoov ja tahe.
Lõpetuseks 5. Moosese 28:2:
"Ja kõik need õnnistused saavad sulle osaks ja tabavad sind,
kui sa võtad kuulda Issanda, oma Jumala häält."
Kui vajad rääkida kellegagi, kes hoolib,
helista TV7'sse 44 22 227 või kirjuta palve@tv7.ee
Tõlge: Anne-Ly Raukas