KLUBI 700
Andrew Anzavino oli kõigest 12 tundi vana,
kui vajas juba elupäästvat operatsiooni.
Samas ei lõppenud ta probleemid opilauaga.
Enne oma 1. sünnipäeva
oli Andrew pidanud ületama suurel hulgal probleeme.
Sh tuulerõuged, rotaviiruse ja stafülokoki.
Seda kõike ilma immuunsüsteemita.
Keset seda kõike
hoidsid ta vanemad siiski kinni tõotusest elule
ja siin on põhjus, miks.
Kui olin Andrew ilmale toonud,
oli arst algul pisut kohkunud olemisega.
Ütlesin, et Andrew'l on vist midagi viga,
kuna ta on üleni sinine.
Kõik mu teised lapsed polnud olnud seda värvi.
Seetõttu ka teadsin, et Andrew'ga on midagi väga viltu.
Kui Christiana oma kolmanda lapse ilmale tõi,
said nad mehega šokeeriva uudise osaliseks.
Arst ütles, et Andrew pole küll surnud,
kuid ta peab siiski elustajad välja kutsuma.
Andrew sündis osalise DiGeorge'i sündroomiga.
See on miski, millega võib kaasneda 180 erinevat kõrvalnähtu -
sh kopsuarterite arengupeetus.
Arst ei andnud neile suurt palju lootust.
Nad tahtsid ta teise haiglasse lennutada,
arvates ta välimuse põhjal, et tal on mingit sorti südamerike.
Arst ütles, et ta pole kindel, kas Andrew tuleb sellest eluga välja
ning küsis, kas tahan, et keegi tuleks ja vormistaks viimased dokumendid.
Lamasin seal ega suutnud uskuda seda kõike.
Arvasin, et lähen sünnitama ja seejärel lapsega koju,
kus mind ootavad ees juba teised kaks väikest last, kuid...
Mõtlesin, et see pole võimalik!
Billile meenus koheselt üks Uue Testamendi lugu
ja ta kuulis üht häält kõnetavat teda.
Mulle meenus hoobilt Jairuse lugu Piiblist,
kus Jeesus ütles talle: "Ära karda, usu vaid!",
kuigi ta laps oli juba surnud.
"Ära karda, usu vaid!" ja ma ütlesin: "Me usume!"
Bill ütles need sõnad välja.
See oli ühtaegu hirmuäratav,
kuid samas kogesime ka, kuidas miski ületas selle hirmu
ja ma uskusime, et Andrew tuleb sellest välja.
Kui Andrew Pittsburghi lastehaiglasse jõudis,
avastasid arstid, et tal pole vasakpoolset kopsuarterit.
Lastehaigla kaks tippkardioloogi tulid me juurde
ja ütlesid, et neil on meile nii hea kui ka halb uudis.
Hea uudis oli see, et Andrew oli endiselt elus.
Halb uudis oli aga see, et ta vajas koheselt operatsiooni.
Kõigest 14-tunni vanusena.
Nad ütlesid, et võivad tuua ta meie juurde,
et saaksime teda hoida ja ta sureks me enda käte vahel,
või nad viivad ta opisaali ja ta sureb seal.
Need olid me kaks valikuvarianti.
Christiana ja Bill otsustasid operatsiooni kasuks,
uskudes samas oma lapse tervenemisse.
Mõtlesin: "Tehke kõik, mis tarvis ja Jumal kannab ta sellest läbi."
Arstid ütlesid, et võime teda koridori pealt vaatama minna,
mistõttu tegime seda.
Vaatasin teda seal kuvöösis ja ütlesin: "Andrew, ma olen su ema
ja sina jääd elama.
Sa kasvad suureks ja sul saab olema edukas ning viljakas elu.
Nii et kuula mind nüüd - sa jääd elama!
Näeme peale operatsiooni!"
Andrew elas operatsiooni küll üle,
kuid siis kerkisid pinnale igasugu muud probleemid.
Üks halb uudis teise järel.
Järgmine halb uudis oli see, et tal puudus harknääre.
Mis tähendas sisuliselt olematut immuunsüsteemi,
tänu millele ta polnud ka võimeline võitlema ühegi haiguse vastu.
Sellest hoolimata jätkasid Anzavinod uskumist Andrew tervenemisse
ja Andrew ei lakanud üllatamast oma arste.
Omamata mingitki immuunsüsteemi
ületas ta esimese 9 kuu jooksul stafülokoki oma südames,
seejärel ühe teise infektsiooni,
tuulerõuged
ja lõpuks veel ka rotaviiruse.
Seda kõike ilma immuunsüsteemita.
See ei saanud olla midagi muud kui Jumala käsi.
Me palvetasime üheskoos
ja Bill kirjutas teatud piiblisalmid me jaoks paberilipikutele välja.
Oli päevi, kus ma ei saanud magada,
mispeale võtsin need lipikud ja kuulutasin neid salme häälega välja
Kuulutasin seda kui ravimina välja, mis toimib ja avaldab oma mõju.
Markuse 11:23-24 on öeldud:
"Ütle oma mäele: Kerki ja kukuta end merre!”
Mida iganes te palute, uskuge, et te olete saanud,
ja see saabki teile!"
Psalmides 118:17 on aga öeldud:
"Ei ma sure, vaid jään elama, ja jutustan Issanda tegusid."
1. Peetruse 2:24: "Tema vermete varal te olete saanud terveks."
Andrew suurim puudus oli siiski see, et tal polnud vasakpoolset kopsuarterit
Ütlesime Jumalale: "Issand, tal on see puudu.
Palume, et kingiksid selle talle
ja me võtame selle vasakpoolse kopsuarteri
Andrew nimel vastu."
Siis aga hakkasime tänama Jumalat selle kopsuarteri eest.
Järgmiste läbivaatuste käigus avastasid arstid,
et Andrew'l on kui väike niidiots vasakpoolse kopsuarteri kohal.
See niidiots oli väike kui pliiatsi teravik,
samas kui oleks pidanud olema
pliiatsi otsas oleva kustutuskummi suurune.
Nii öeldi meile, et see arter ei kasva kunagi,
sest kus pole vereringlust, pole ka võimalust kasvuks.
Arstid tegid aegajalt uusi läbivaatusi, et näha, mis seisus see arter on
ja püüdes seda ka mõõta.
Kuniks arst ütles ükskord: "Oi, ma näen seda!
See on pisut suuremaks kasvanud."
Ütlesin: "Näete nüüd!
Ma ju ütlesin, et see kasvab suuremaks."
Nii oli meie jaoks uudis sellest, et seal on kui väike niidiots,
väga põnev.
Nende jaoks aga ei tähendanud see midagi.
Meie aga uskusime, et niidiotsa teke mitte millestki
on ühe ime algus.
Andrew oli 9-kuune, kui pidi minema arteri operatsioonile,
kuniks üks arst märkas enne oppi midagi ebatavalist.
Ta haaras minust koridoris kinni ja hüüdis: "See toimis! See toimis!
Seal pole vaja enam midagi parandanda!"
Ja ma ütlesin: "Ma ju teadsin, et see saab kasvama!"
Järgmise paari aasta jooksul ületas Andrew erinevaid takistusi.
Olin väga järeleandmatu selles osas, millesse ma uskusin.
Andrew pidi oskama 3-eluaastaks 11 erinevat sõna,
et minna tavalisse lasteaia rühma.
Ja uskuge või ei - te sai need selgeks!
Käskisin tal need kokku lugeda
ja ta ütles: "11 sõna! Nüüd saan lasteaeda!"
Täna on Andrew igati terve 16-aastane noormees,
kes teab, et Jumalal on eriline plaan ta elu jaoks.
Mulle meeldib väga klaverit mängida.
Otsin Youtube'st ernevaid noote ja lugusid
ning õpin nende põhjal.
Mulle meeldiks tuleviks mõnes ülistusmeeskonnas mängida,
et tuua au Jumala nimele.
Markuse 9:23 ütleb: "Kõik on võimalik sellele, kes usub.”
Kordan seda endale igal hommikul.
Ta on oma koolis võimas tunnistus Jeesusest,
jagades häbenemata oma usust.
Anzevino-pere jagab oma tunnistust raamatus: "Meie usume".
Arstid arvasid, et Andrew sureb ja ometi on ta täna juba 16-aastane.
Korrapärases arstlikus kontrollis käies pakuvad arstid,
et ta elab sama kaua, kui kõik teised.
Nad ei oska enam muud öelda, sest ta on kui elav ime.
See tõesti on ime.
Nad kuulutasid tervist Andrew üle,
otsekui see kõik oleks päris ja juba sündinud.
Nad hakkasid tänama Jumalat selle eest,
mis on vägagi piibellik.
See on vägagi piibellik.
Ma ei tea, millised on su vajadused täna.
On need raha, suhete või sõltuvustega seotud.
Kuid Jumal on enam kui võimeline täitma need.
Andrew'l puudus vasakpoolne kopsuarter
ja Jumal lõi selle talle.
Ta lõi selle eimillestki nii nagu Ta on loonud sind ja mindki.
Nii võime me paluda Ta käest selliseid asju,
sest Ta on ju kogu universumi looja!
Tema jaoks pole miski liigväike või suur.
Ühtlasi tahan kinnitada te usku Donna kirja kaudu,
kelle parem õlg valutas ja muutus nõrgaks.
Kuniks ta vaatas "Klubi 700" saadet, kus Pat jagas tunnetusesõna.
Pat ütles: "Kellegi paremas õlas on lihasnõrkus."
Donna sõnul kadus õlas olev valu ja nõrkus
täielikult ja hetkega.
Vahel nii ongi - see juhtub koheselt.
Teinekord võtab see pisut aega.
Jumal teeb, mida iganes Ta teeb, oma viisidel.
Küsimus vaid on, kas usaldame Teda ja usume sellesse
kuulutades seda oma elude üle.
Vahel tuleb seda teha isegi siis, kui sa veel midagi ei näe.
Tahan palvetada su eest täna.
Ma ei tea, mis on su vajadused,
aga ma tean, et Jumal on suur ja kuuleb ning näeb sind
ja iga väiksemgi detail su elust läheb Talle korda.
Ja veel üks asi.
Jumal pöörab selle olukorra heaks.
Teeb Ta siis midagi nii nagu sina ootad või mitte,
aga Ta pöörab selle olukorra heaks.
Nii et palugem üheskoos, et Jumal sekkuks su olukorda.
Jeesus, sina, kes sa näed igat üht meist
ja kuuled igaühe meie palvet -
sa ütled oma Sõnas, et vahel sa täidad me vajadused
veel enne, kui oleme jõudnud need sulle teatavakski teha.
Palun kinnita oma lapsi täna selle osas, kes sa oled,
ilmutades nende eludes oma au, väge ja piiramatut ligiolu.
Puuduta neid nende vajaduste keskel.
Anna neile nägemist seal, kus see puudub
ja kuulmist seal, kus seda pole.
Tervenda neid Jeesuse võimsal nimel!
Me palume inimeste eest, kes on võimatutes olukordades;
inimeste eest, kes on saanud surma diagnoosi.
Ma palun, et sa valaks nende üle lootuse ja usu vaimu.
Läkita neile oma sõna, millel nad saaks seista
ja vabasta nad oma suuruse, auhiilguse ja võimsuse läbi.
Me kummardume su ees ja ütleme: "Aitäh!"
Täname sind veel enne, kui näeme sind tegutsemas.
Aitäh sulle su ligiolu ja armastuse eest!
Aitäh, et muudad me elusid!
Ma palume seda kõike Jeesuse nimel, aamen.
Kui sul on mõni konkreetne palvesoov
ja sa soovid, et keegi palvetaks koos sinuga,
siis helista me kõnekeskusesse.
Järgmisena lugu üksikemast,
kes pidi valima, kas osta toitu või tööle sõiduks bensiini.
Saad peagi teada, miks ta ei pea enam selliseid valikuid tegema.
Minge kõike maailma ja tehke jüngriteks kõik rahvad.
Jumal lõi alguses taeva ja maa
ja see kõik oli hea.
Ta lõi meid tundma Teda
ja elama ühtse perena.
Kuigi Ta armastas igat rahvust, suguharu ja üksikisikut,
pöörasime me selja Ta armastusele.
Meie patt lahutas meid Temast.
Kuid Ta ei unustanud meid.
Jeesus Kristus lahkus taevast, et olla koos meiega.
Ta löödi risti ja Ta suri meie pattude eest.
Kuid Ta tõusis surnuist ja elab täna taas.
Jeesus tuleb taas tagasi ja me ootame seda päeva.
Seniks aga jagame Jumala armastust inglise keeles,
saksa keeles,
portugali keeles
ja jaava keeles,
et iga inimene võiks leida tee meie Päästja - Jeesuse juurde.
See on meie missioon,
meie kirg
ja meie tulevik.
CBN’i ESIMESED 50. AASTAT
RÕÕM - PÜÜA SEE KINNI!
Erica on kahes töökohas töötav üksikema,
kes samas koolitab kodus oma poega.
Ta elus oli aegu, kus ta pidi valima, kas minna tööle või panna toit lauale?
Õnneks on nüüd kõik teisiti tänu "Operatsioon õnnistus" abile.
Ericale ja ta poeg Jeremijale meeldib koos tegutseda.
Ma töötan spordikeskuses iluvõimlemise treenerina.
Nii oli ka üsna loomulik, et see Jeremijale külge jäi
ja ta sellel alal ka võistlema hakkas.
Siiani on kõik väga hästi läinud.
Erica otsustas poja kodusele õppele jätta,
et kõik õpetatav püsiks Jumala-kesksena.
Mu ema armastab mind väga ja mina teda samuti.
Olen koduõppel, sest ema oskab mind ise õpetada.
Kõik, mida ta õpib, lähtub paljuski Jumala Sõnast.
Me käime mitu korda nädalas kirikus ja Jeremija ei nurise selle üle kunagi.
Ta on alati elevil ja valmis sinna minema.
Ma armastan Jeesust, sest Tema armastab mind.
Ta suri ristil mu pattude eest.
On tõeline õnnistus teada, et Jumal tegutseb ta elus ja südames.
Erica teeb pikki tööpäevi, et kanda hoolt oma poja eest.
Ma olen üksikema,
mistõttu pean töötama kahe koha peal,
et ots otsaga kokku tulla.
Ma töötan nii koolieelikutega,
kui olen ka iluvõimlemise treener.
Meie võimalused on väga piiratud ja see on kohe kindlasti väga raske.
Erica sõnul on usk Jumalasse see, mis hoiab teda pinnal.
Neid õhtuid on olnud palju,
kus võtan peale Jeremija magama minekut
aega Jumala ees olemiseks,
et anda kõik oma koormad üle Talle.
Arvete kuhjudes on Erica pidanud langetama raskeid valikuid.
Olen pidanud mitmeid kordi valima,
kas ostan süüa või kütust, et tööle saada.
Sellistes olukordades pean sageli kütuse kasuks otsustama,
sest kui ma tööle ei lähe, pole ka sissetulekut.
On raske, kui toit on kapist otsa saamas
ja sul pole raha, et seda juurde osta.
Kui üks sõber kirikust rääkis Ericale ühingust "Operatsioon õnnistus",
teadis ta, et see on palvevastus Jumalalt.
Mind on aidatud selliselt,
et mu poeg ei pea enam kunagi tühja kõhtu kannatama.
Ühtlasi saan jagada oma elu kellegagi, kes hoolib
ja kes palvetab mu eest.
Nii ei lahku ma sealt vaid täis toidukotiga,
aga ka värskendatud vaimuga ja südamega, mis on täis armastust.
Taoline palvetugi ja toiduabi on kõrvaldanud Ericalt raske koorma.
Tahan tänada igat ühte, kes annab ja ohverdab midagi enda varudest,
et annetada "Operatsioon õnnistus" heaks.
Nii et mitte vaid minu pere, aga ka paljud teised pered
saavad aidatud ja õnnistatud selle teenistuse läbi.
Te ei aita vaid toita me peresid, aga te kosutate ka me vaimu,
aidates inimestel kogeda Jumala armastust
kõige ehedamal moel.
Aitäh, et toetate "Operatsioon õnnistust"
ja olete õnnistanud ka minu peret.
On see alles üks kõvasti tööd tegev üksikema,
kes annab endast kõik, mis võimalik oma poja heaks.
Vahel on nii, et kui väga sa ka ei püüaks või töötaks -
sa lihtsalt ei tule omadega välja.
Kui sina aga liitud Klubi 700 toetajatega,
annad sa meile võimaluse puudutada inimeste elusid
nii nagu seda Ericagi puhul tegime.
Ta ainuüksi ei oota abi, aga pingutab ka ise kõige nimel,
koolitades ise oma poega ja liikudes elus positiivselt edasi.
Nii et aitäh teile!
Järgmiseks aga lugu naisest, kes võitles selle nimel,
et saada Jenna seadus (Jenna's Law) kõigisse riigikoolidesse
ja päästa kuritarvitamise ohvreid.
Kõik see peale pausi.
Iga lapse sees on kangelane.
Juht.
Sõber.
Keegi, kes aitab.
Kes teeb, mis on õige.
Kes unistab kellekski saamisest.
Kuid nad vajavad meie abi selles.
Mida küll teha?
Mida öelda?
Kuidas end tunda?
Siin tulebki "Superraamat" appi,
pakkudes nii moraalseid kui vaimseid tõdesid
olukordade kohta, millega lapsed saavad samastuda.
See õpetab Jumala Sõna lastele, keda armastad.
Liitu "Superraamatu" DVD-kubiga
ja saa osa värskeimatest episoodidest niipea, kui need ilmuvad.
Lisaks veel kaks koopiat teistegagi jagamiseks.
Telli "Superraamat" juba täna ja vaata, kuidas imed sünnivad.
Jenna Quinn oli 17-aastane, kui tal paluti oma lugu jagada.
Jenna oli nõus,
kuid tahtis, et teda kuvataks kui võitja ja mitte kui kaotajana.
Sellest ajast alates on ta teinud sama kõigi teistegagi,
kes on langenud seksuaalse kuritarvitamise ohvriks.
Jenna Quinn võitleb laste kuritarvitamise ennetamise eest,
ühtlasi ka kõneledes ja kirjutades sellest teemast.
Ta on aidanud viia sisse Jenna seaduse,
mis nõuab Texase inimeste harimist seksuaalkuritarvitamise teemal.
Tänaseks on kogu see lugu
jõudnud ka üle pooltesse Ameerika koolidesse.
Ja isegi, et Jenna teab kogu statistikat laste seksuaalse kuritarvitamise kohta,
sai selle vastu võitlemine alguse ta enda isiklikust kogemusest.
Jenna oli 13-aastane, kui ta parima sõbranna isa
teda esimest korda seksuaalselt ära kasutas.
Sellele järgnes tohutu häbi ja süü koorem.
Olles kannatanud vaikselt 3 aastat,
otsustas ta lõpuks sellest kuritarvitamisest vabaks murda
ning õigluse jalule seada.
Oma raamatus "Puhas südamelt" jagab Jenna oma teekonnast
seksuaalsest kuritarvitamisest ja hirmust andeks andmiseni.
Ta jagab ohumärke, mille osas valvel olla
ja jagab lootust sellest pääsenutele.
Jenna Quinn on täna siin, et jagada oma lugu.
Tere tulemast! Nii tore, et oled siin.
Tõeliselt tore olla siin. Tänan!
Jenna, kuidas see kõik algas?
See mees hakkas mind jahtima juba siis, kui olin 12-aastane.
Ta oli me pere väga lähedane sõber.
Mu parima sõbranna isa!
- Olite perekonniti väga lähedased.
Just. Keegi, kellega jagad kogu oma elu.
Puhkused, pühad jne.
Nii polnud mul aimugi, et keegi nii lähedane inimene
võiks mind 3 aasta vältel seksuaalselt ära kasutada.
Sellised kuritarvitajad tegutsevad väga strateegiliselt,
valides väga hoolikalt oma ohvreid.
Sa polnud ta esimene ohver? - Ei.
Kui kõik see sinuga juhtus, siis mis tundeid see sinus tekitas?
Tundsin tundeid, mida polnud eales varem tundnud.
Peale seda esimest kuritarvitamist.
Tundsin tohutut häbi.
Ka tohutut süütunnet ja hirmu.
Tundsin end kõigest läbilõigatuna.
Ma polnud kunagi varem midagi sellist tundnud.
See on väga tavaline reaktsioon,
kuigi inimesed ei mõista sageli, miks peaks ohver end süüdi tundma?
Kuid lapsed tunnevad end süüdi.
Kuidas sa sellega toime tulid?
Hakkasid ühtpidi totaalselt teistmoodi käituma
võrreldes oma varasema käitumisega.
Jah, sest ta ähvardas mind, et ma ei tohi sellest kellelegi rääkida.
Ja ma ei rääkinudki.
Taavet väljendab seda nii hästi Psalmides,
öeldes, et vaikimise peale ta luud sulasid ta sees.
See, et ma ei saanud sellest kellelegi rääkida
või seda päevavalgele tuua,
pani mind kannatama.
See ei mõjutanud vaid mu tundeid, aga ka mu käitumist.
Ma tõmbusin endasse ja olin väga depressiivne,
omades isegi enesetapu mõtteid.
Ja inimesed hakkasid süüdistama sind arvates, et sul on midagi viga.
Seda kõike seetõttu, et nad ei teadnud tegelikku põhjust.
Nii et su õpetajad, sõbrad ja isegi osa pereliikmeid
ootasid, et võtaksid end ometi kokku,
mõeldes: "Mis sul ometi viga on, et niimoodi käitud?"
Just.
Sest mind ümbritsevad täiskasvanud ei teadnud midagi neist ohumärkidest.
Nad ei osanud neid ära tunda ega ennetada.
Või ka seda, kuidas küsida lapselt, kas midagi sellist on toimumas?
Kuid olgem ausad -
inimesed ei taha isegi mõelda millelegi sellisele.
Mõelda, et midagi sellist võiks toimuda nende peres elava noore neiuga.
Jaga siis meiega, mis need ohumärgid on?
Neid on mitmeid erinevaid.
Suurim neist ongi märgata muutusi inimese käitumises.
Ootamatuid muutusi tunnetes ja tujudes
ja üleüldises käitumises.
- See võib olla ka kooliga seotud?
Kooli ja hinnetega.
Mu hinded langesid väga hea pealt väga halva peale.
Inimene on endasse tõmbunud ja masenduses.
Tal tekkib ka unetus.
Ja uskuge või mitte -
mängu tulevad ka enese lõikumine ja muul moel kahjustamine.
See on väga tugevas seoses kogu selle looga.
Millal sa lõpuks suu lahti tegid ja miks?
Mis pani sind lõpuks sellest rääkima?
Püha Vaim pani väga tugevalt mu vanemale õele südamele
küsida selle kohta mu käest.
Sest tänupühade ajal juhtus üks vahejuhtum,
kus me lihtsalt trallisime majas ringi
ja kus trepist üles minnes ta haaras mu pahkluust
ning hõikas: "Haa, haa, haa, kätte ma su saan!"
See käivitas minus midagi, mispeale ütlesin: "See pole naljakas!"
ja lõin pauguga ukse kinni.
Ta läks tagasi ülikooli,
kuid ei suutnud keskenduda oma lõpueksamitele,
sest mõtles koguaeg selle loo peale.
Päev peale seda,
kui olime veetnud jõuluõhtu koos mu kuritarvitaja perega...
Veetsime ju kõik oma pühad, puhkused ja sünnipäevad nendega!
See on ka see, kust see kõik alguse saab.
Üle 90% juhtudest
osutub lapse kuritarvitajaks keegi, keda ta tunneb.
Ütlesid, et statistika kohaselt langeb ohvriks 1 tüdruk 3'st
ja 1 poiss 6'st.
Lapsed, keda keegi nende tuttav neid seksuaalselt ära kasutab.
Need on ikka täiega hirmuäratavad arvud!
Väga hirmuäratavad, mis enamusele üldse kohale ei jõua.
Kogu see lugu jõudis lõpuks kohtusse.
See oli kindlasti väga raske su jaoks,
sest inimene tahaks pigem unustada selle kõik
ja mitte enam mõelda selle peale.
Sellele mehele määrati 20 aastat vangistust.
Samas, te pered olid väga lähedalt seotud
ja selle mehe lapsed olid su sõbrad.
Kõige selle avalikustamisega oli ikka väga palju kaalul.
Tundsid sa end paremini, kui see kõik oli tehtud?
Olles toonud kogu selle loo päevavalgele,
tundsin ma end tõesti paremini.
Kuid õhtu enne kohtuistungit olin ma palves Jumala ees,
kes juhtis mind Matteuse evangeeliumisse,
kus on juttu sellest,
et peame palvetama nende eest, kes meid taga kiusavad
ja õnnistama neid.
Mõtlesin: "Kuidas see veel peaks võimalik olema?"
Samas aga teadsin,
et Jumala Sõna on tõde
ja kui selle järgi talitan, teeb Jumal ka oma osa.
Nii et palusin õnnistust selle mehe üle ja võimet talle andeks anda.
Isegi, et sa ei tahtnud seda teha?
Isegi, et ma ei tahtnud seda teha.
Kuid tahtsin anda Jumalale märku, et ma vähemalt püüan;
et ma näen ja mõistan, mida ma tegema pean
ja olen ka valmis paluma selle pärast.
Nii ma siis palusin need palved,
paludes, et mu tunded jõuaks neile palvetele järele.
Ja nad jõudsid.
Andestusega on see lugu, et me arvame,
et me andestame sellele teisele inimesele,
samas kui me tegelikult anname nad üle Jumala hoolde
ja selle üleandmise käigus saame ise vabaks.
Milline teekond see on olnud!
Kuid tänaseks kehtib Jenna seadus üle Ameerika
ja kaitseb lapsi,
tänu su julgusele teha suu lahti.
Tõesti imeline!
Jenna on ka selle kohta raamatu kirjutanud,
nii et kui teate kedagi, kes vajab selles vallas abi,
siis tasub seda lugeda. "Puhas südamelt" ("Pure in Heart")
Ühtlasi aga tuleks kindlasti helistada Eesti ohvriabi kriisitelefonile 116 006.
Jenna raamat aga on tellitav internetist.
Ühtlasi aga rääkige oma lastega. Rääkige, rääkige, rääkige!
Suur tänu Jenna, et olid meiega!
Lõpetuseks aga Psalmid 55:23:
"Heida Issanda peale oma koorem ja tema hoolitseb sinu eest."
See on kindel tõotus Jumalalt, millesse loodetavasti ka usute.
Olge õnnistatud!
Ma tean, mis tunne on olla üksi.
Tunda nälga.
Tunda hirmu.
Mitte pidada sünnipäevi.
Mitte omada oma tuba
või peret, keda pidada enda omaks.
Ma olen orb.
Olen orb.
Olen orb
ja minusuguseid on maailmas sadu miljoneid teisigi.
Sina ja mina saame aga muuta kellegi elu juba täna.
Me saame muuta orbude elu!
Palun, et tuleksid sellega kaasa.
Toeta organisatsiooni "Orvu tõotus",
pakkudes Aasiast Aafrikani ja Ladina-Ameerikast Euroopani
majutust, toitlustust, haridust, tööalast väljaõpet ja lootust
lastele, kes on üksi või selleks jäämas.
Jeesus ütles, et mida iganes teeme neile vähimate seast,
seda teeme Talle.
Palun toeta "Orvu tõotust" ja armasta mõnda last juba täna!
Kui vajad rääkida kellegagi, kes hoolib,
siis Klubi 700 palvenõustajad on valmis vastama su kõnele.
Helista juba täna!
Tõlge: Anne-Ly Raukas