KLUBI 700
Vaatate saadet "Klubi 700". Oleme tänulikud iga me vaataja eest.
Nüüd aga Nashville'i.
Üks seal asuv söögikoht on esikohal nii Google'i kui Yelp'i otsingutes.
Kuid lisaks hea toidu pakkumisele ning headele hindadele,
teenib see restoran ka oma kogukonda.
Bratt Swein on võtnud missiooniks aidata selle linna kodutuid,
sest ta oli kord üks nende seast.
Bratt Swein oli üks neist inimestest,
keda me pea iga päev oma linnatänavail näeme.
Töötu, kodutu ja üksik.
Ta kasvas üles Austraalias,
olles 5-aastane, kui isa pere maha jättis.
Ta isa tuli ühel õhtul peale joomist koju,
kohates ees oma naise uut poiss-sõpra.
Tekkis rüselus ja kuna mu isa oli joonud,
murdis see teine mees ta maha.
Mäletan seda valu ja lüüasaamise tunnet isa silmis.
Kuid mitte keegi ei peaks olema võimeline võitma ära su isa.
Kuid mu isa sai nii kergelt lüüa
ja tekkis küsimus: kes saab olema tema asemel?
Ema poiss-sõber oli vägivaldne nii Bretti kui ta õe suhtes,
lahkudes mingi hetk samuti nende juurest.
Brett läks tööle, et oma peret toetada,
kuid tundus, et sellest ei piisanud kunagi.
See pidevalt näriv tunne, et miskit on siiski viltu
ja et sinuga on midagi viltu;
et sa oled halb ja kõik su ümber toimuv on halb.
Brett oli 16-aastane, kui ema kinkis talle süntesaatori.
Nii sai muusikast tema väljapääsu tee.
Kogesin enda sees üht elevust ja hingetuks võtvat tunnet.
Otsekui Ameerika mägedel, millel sõit võtab hinge kinni.
Mõtlesin, et kui suudan selle tunde kinni püüda
ja seda ka teistele edastada, on minus midagi väärtuslikku.
Brett hakkas mängima erinevaid pille ja pani ka oma bändi kokku.
1991. aastal kolis ta USA'sse, lootes suurele läbimurdele.
Au ja kuulsus tähendasid mulle kõike.
Küsimus polnud alkoholis või uimastites,
vaid see oli võimalus kogeda lõpuks ometi vastuvõttu.
Kogeda, et olen armastatud
ja et ka ma ise tunnen end tänu sellele hästi.
Brett liitus ühe bändiga ja koges ka edu.
Ta abiellus, kuid see suhe oli ebastabiilne
ning peale aastate pikkust tülitsemist rikkus Brett abielu.
Olin tagasiteel koju ja mõtlesin: "Mida sa küll nüüd tegid?"
Kui keegi tahtis mulle lapsena haiget teha,
piisas ütlusest: "Oled täpselt nagu su isa!"
Ja korraga ma mõistsin,
et minust oli saanud koletis, kes ma kunagi olla ei tahtnud.
Kui Bretti naine kogu loost teada sai,
käskis ta Brettil loobuda muusikast ja müüa maha kõik oma pillid.
Ta isegi hävitas Bretti originaalloomingu.
Arvasin, et olengi seda väärt.
See oli hirmutav, kontrollimatu tunne.
Hirmutav.
Ja keset seda hirmutavat, kontrollimatut tunnet
ärkasin ühel päeval tundega, et pean kusagilt Piibli leidma.
Ma isegi ei teadnud, et meil on Piibel
ja ma polnud seda kunagi varem lugenud.
Tahaks nii väga öelda, et see pakkus rohket tröösti,
kuid ei pakkunud.
Mulle mitte,
sest pidin korraga tegelema sellega, kes ma olin.
Olin 7 kuud silmili nuttes maas selle Raamatu ees,
anudes andestust,
anudes tervenemist.
Kuniks Brett sai ühel hommikul vastuse, mida oli nii väga igatsenud.
Tol hommikul, seistes korvpalli platsil -
võimlas, kus käisin sageli palvetamas.
Kus olin 7 kuud palvetanud ja Jumala poole hüüdnud.
Vaatasin lakke ja küsisin: "Mida Sa minust veel tahad?
Minust pole enam midagi järgi."
Ja korraga kui üks tuli langes mu üle.
See tundus tulena, aga see ei põletanud.
Tundsin, kuidas midagi toimub mu sees.
Tundsin, kuidas elu tuli mu sisse.
Olin nii tuld täis ja teadsin, et Jumal on ehe.
Seetõttu oleks tahtnud joosta iga inimese ukseni
ja öelda, et Jumal on elav.
Et Ta on ehe. Täiega ehe.
Brett andis oma elu Jeesusele ja sai täidetud Püha Vaimuga.
Ta uskus, et Jumala tahe on, et ta koliks Nashville'i.
Samal päeval viskas naine ta kodust välja
ja andis sisse lahutuse.
Magasin öö väljas, kus Piiblist sai nii minu tekk kui padi.
Kohtasin hommikul üht kodutut meest,
kes ütles, et ümber nurga on üks abi saamise paik.
Läksin ümber nurga ja olin nii elevil.
Uksest sisse astudes nägn tohutut lootusetust
ja kõike muud, mis kodutuks olemisega kaasas käib.
Mõtlesin: "Jumal, mida Sa teed?
Ma suren siia!"
Brett oli kodutu 4 kuud,
kuniks ta kohtus Jeff Thomasega, kes jagas kodutute varjupaigas toitu.
Jeff rääkis Brettile töö võimalusest oma restoranis.
Järgmine päev sinna minnes nägin Bretti juba köögis
ja see üllatas mind, sest ma ei uskunud, et ta tuleb.
Kuid ta tuli.
Tal oli köögi kohta palju küsimusi ja ma vastasin talle,
mispeale sealt see kõik algas.
Vaid mõne kuu möödudes peale seda, kui olin alustanud lihtsa köögitöölisena
usaldati mulle juba kogu restorani võtmed
ja veel pisut hiljem lennutati mind üle maa eripaikadesse,
et koolitada seal välja uute Flemmingu poodide personali,
kuniks mingil hetkel sai minust Flemmingu poodide üks juhtidest.
Ta töötas Flemmingus 8 aastat.
2014. aastal aga avas omaenda restorani Cookery.
Ta palkab sinna kodutute varjupaigast nii palju mehi kui vähegi võimalik,
koolitades nad kokkadena välja ja andes neile ka vastava tunnistuse.
Küsimus polnud enam vaid inimeste vajaduste täitmises,
vaid ka lootuse taastamises.
Väärikuse ja väärtustunde andmises läbi nende endi annete.
Taastatud lootus on midagi väga imelist.
Bratt abiellus uuesti 2011. aastal.
Üheskoos juhivad nii oma restorani kui kahte jüngerdamiskodu.
Ühtlasi toidavad nad igal laupäeval Nashville'i kodutuid.
Kuid suurim lootus, mida Brettil pakkuda on,
on lootus Jeesuses Kristuses.
Mind viidi pimedusest valgusesse.
Kellegi jaoks, kes ei tea, kui pime võib olla üks pimedus,
on seda raske mõista.
Kuid kui keegi kogeb midagi sellist,
siis sõna "turvatunne" on tema jaoks kulla väärtusega.
Jeesus on ehe, Ta on lootus ja elu,
Ta on andestus ja taastamine,
Ta on kõike seda, keda Ta ütleb end olevat.
Nii ongi!
Kui Jumal avab ukse,
siis Ta avab selle õnnele ja võimalustele.
Paljud inimesed on kaotanud lootuse
ja kuna neil pole mingit lootust, on nad ka alla andnud.
Nad lihtsalt triivivad sihitult läbi elu.
Siin oli mees, kes oleks ka võinud sihitult läbi elu triivida,
kuniks Jumal kinkis talle lootust, avades talle ukse ning võimaluse.
Küsimus on selles, et tuleb haarata kinni sellest, mis on.
Jumal ütles Moosesele:
"Tahan, et läheksid maailma suurima kuninga ette
ja paneksid ta fakti ette, et vabastada mu orjastatud rahvas.
Olen näinud nende kannatusi ja üleelamisi,
mistõttu mine ja vabasta nad!"
Mooses oli karjane,
mispeale Jumal küsis: "Mis sul käes on?"
Mooses vastas: "Karjuse kepp."
"Hea küll, siis mine oma kepiga Egiptusesse
ja vaata, mis hakkab juhtuma.
Lihtsalt usalda mind."
Ja korraga hakkas üks ime sündima teise järel,
kuniks 600 000 inimest marssis Egiptusest välja,
olles kui üdini uus rahvas.
Seda kõike vaid seetõttu, et Jumal puudutas ühte meest
ja andis talle ühe karjuse kepi.
See on see, mida sinagi vajad Jumala tõotuste suhtes.
Brettil oli ka oma "karjuse kepp" - ta õppis süüa tegema,
kuniks ta oskas seda väga hästi ja õppis üha juurde.
Ja siis teda ülendati - lausa kahel korral,
kuniks ta oli võimeline ostma endale oma restorani.
See on see, kuidas need asjad käivad.
Nii et, mis iganes on sinu käes - mis iganes on sinu "karjuse kepp"...
Sina: "Issand, mul on vaid see kepp."
Jumal: "Võta see kepp
ja lase mul väestada nii sind kui seda keppi su käes
ja vaata, mis hakkab sündima."
Jumala jaoks pole midagi võimatut.
Nüüd aga sõna minu kaassaatejuhile Wendyle.
Suur tänu Pat selle hea sõna eest!
Veel tulekul...
Endine detektiiv lahendas ajaloo suurima saladuse.
Saa teada, kuidas see muutis ta elu.
Seda kõike peale pausi.
Minge kõike maailma ja tehke jüngriteks kõik rahvad
Jumal lõi alguses taeva ja maa
ja see kõik oli hea.
Ta lõi meid tundma Teda
ja elama koos üksteisega kui üks pere.
Kuigi Ta armastas igat rahvust, suguharu ja inimest,
pöörasime meie selja Ta armastusele.
Meie patt lahutas meid Temast.
Kuid Jumal ei unustanud meid.
Jeesus Kristus lahkus taevast, et olla koos meiega.
Ta löödi risti ja Ta suri meie pattude eest.
Ometi tõusis Ta surnuist ja elab täna.
Jeesus tuleb taas tagasi ja me ootame seda päeva.
Seniks aga jagame Jumala armastust inglise keeles,
saksa keeles,
portugali keeles,
jaava keeles,
et iga inimene võiks tunda me Päästjat - Jeesust Kristust.
See on meie missioon
ja selles peitub me kirg.
Selles peitub me tulevik.
CBN'i ESIMESED 50. AASTAT
Jim Wallace karjäär on olnud seotud kuritegude avastamisega.
Endise mõrvarühma detektiivina oli tema tööks asitõendite uurimine
ja nende faktide põhjal järelduste tegemine.
Täna julgustab Jim usklikke
seisma asitõendite varal oma usu eest,
varustades neid asitõenditega, mida selleks tarvis.
Jim Wallace on mõrvarühma detektiiv ja endine ateist.
Kui oleksid mulle öelnud, et olen patune,
oleksin su välja naernud.
"Ma tean, millised patused välja näevad.
Need on sellid, keda ma kartsa viin ja ma pole kohe kindlasti selline.
Ma olen hea inimene."
Kuid kui Jim hakkas uurima Piiblit nõnda nagu ta uuris kuritöö materjale,
poleks faktid enam selgemad saanud ollagi.
Nii olin valmis sellega edasi minema ja uurima seda kui tõestusmaterjali.
Oma raamatus "Kohtu vääriline usk" õhutab Jim kristlasi
seisma argumentide abil Kristuse ja kristluse eest,
jagades, miks see kohe praegu nii oluline on.
Jim on täna koos meiega,
mistõttu tere tulemast tagasi me saatesse!
Tore näha teid! - Tore olla siin.
Jim, te olete endine ateist.
Milline tõendusmaterjal veenis teid Jumala eheduses
ja selles, et Jeesus on Ta Poeg?
Sellele on raske vastata,
sest ma tavaliselt ei raja ühtki asja vaid ühele tõestusele.
Sest kui see osutub valeks ja sa lähed sellega kohtusse,
jääd sa kaotajaks.
Nii et, ma tuginen kõigi kohtulugude puhul
vähemalt 80'le tõendusmaterjalile.
Nii et, selles mõttes oli usklikuks saamine raske mu jaoks.
Uurisin 6 kuud erinevaid Piibli kirjakohti.
Uurisin 1. sajandi ajalugu.
Püüdsin leida tõendusi sellele, miks see kõik peaks tõsi olema
ja olin täiesti hämmingus,
kui usaldusväärsed olid pealtnägijate tunnistused.
Mis mind täiega rabas, oli see,
et kui rakendada kõiki neid võtteid,
mida me kasutame kuritegude korral tunnistajate puhul -
kui rakendada neid võtteid evangeeliumite autorite puhul,
siis nad läbiksid need testid.
Ja kui ma nägin seda kõike oma silmaga,
teadsin ka, et pean Jeesuse osas otsuse langetama.
Oma raamatus "Kohtu vääriline usk" räägite te sellest,
mis vahe on juhuslikul ja teadlikul uskumisel.
Mis vahe neil siis on?
Ma olen pärit Kaliforniast,
kuid kui küsiksite, mis aastal see oma alguse sai,
siis mul pole aimugi!
Kui küsikiste, kui suur on selle pindala või palju seal maakondi on,
siis ma ei tea.
Ma ei oskaks vastata ühelegi mu osariiki puudutavale küsimusele.
Samas ma aga sündisin seal.
Mu kristlastest sõbrad
on kristlased samamoodi nagu mina olen kalifornialane.
Nad on küll õiges kohas,
kuid kui küsida neilt lähemalt, miks nad seda õigeks kohaks peavad,
ei oska nad vastata.
Mitte rohkem, kui vaid oma kogemustest rääkides.
Sama kehtib mormoonide, budistide ja moslemite puhul -
meil kõigil on oma kogemus, millele viidata.
Küsimus aga on, on meil ka tõendusmaterjale,
et oleme õige asja sees?
See on see, mida püüan oma raamatuga edasi anda.
Miks peaks tänapäeva kristlased
olema üldse võimelised kaitsma oma usku,
tuues selleks esile ka tõelisi asitõendeid.
Me elame ajas, kus kõik, mis puudutab identiteeti, abielu
või mis iganes muid asju,
peab olema objektiivselt ja teaduslikult põhjendatud.
Samas aga tundub,
et kristlastel on vaid subjektiivne arvamus usu kohta.
Mil iganes aga objektiivne tõde kohtub subjektiivse arvamusega,
on tulemuseks "bussi alla jäämine".
Seetõttu tahamegi öelda,
et risitiusu näol on tegu objektiivselt tõese looga,
mis sündis 1. sajandil.
Nagu näiteks Jeesuse surnuist ülestõusmine.
See peab vastu kõikvõimalikule asitõendite põhjalikule läbivaatusele
ja väärib oma kohta erinevate maailmavaadete seas.
Noored lahkuvad täna suurte hulkadena kogudusest,
kuid me saame seda peatada või vähemalt tegeleda selle teemaga.
Kui noored tahavad lahkuda seetõttu, et ajada taga oma unistusi,
siis heakene küll.
Kuid kui nad lahkuvad seetõttu, et ei pea seda objektiivselt tõeseks,
siis me vanemate usklikena, peaks suutma näidata neile,
miks see kõik vastab tõele
ja miks nad peagi on siiski tagasi oma usu juures.
Sest lõppkokkuvõttes on raske vältida tõde.
Te julgustate kristlasti läbima lihtsat testi.
Milliseid küsimusi neile esitate?
Olen loonud selle testi selliselt nagu neid internetis tehakse.
Netis leviv ateism on väga agressiivne.
"Räägid siin Jumalast, kes lõik kõik, aga kes lõi Jumala?"
- Millele inimesed vastavad, et meie ise olemegi jumal.
Jaa, kuid me peaks suutma vastata selliselt,
mis lükkab taolised väited ümber.
"Kui Jumal on kõikvõimas ja armastav,
siis miks on maailmas nii palju kurjust?
Sest kui Jumal seda ei peata, siis Ta kas pole armastav
või Ta pole kõikvõimas ega suudagi seda.
Kui usud, et Jumal on kõikväeline ja armastav,
siis miks Ta ei peata seda kurjust?"
See kõik taandub meie arusaamisele kurjusest.
Milliseid standardeid me kasutame, kui räägime tõelisest kurjusest?
Kas sel juhul on olemas ka tõeline õiglus,
mille põhjal kurjust hukka mõista?
Mis on need standardid?
Tuleb välja, et me vajame Jumalat kui tõelise õigluse standardit,
enne, kui saame üldse hakata midagi kurjaks nimetama.
Kurjus pole tõestus, et Jumalat pole olemas,
vaid me vajame Jumalat, et rääkida kurjusest ratsionaalselt.
Nii et, me peame valmistama endid vastama sellistele küsimustele.
Meil võib olla kas mõistmatu usk, mis on kõigi tõendusmaterjalide vastu,
või pime usk, mis ei teagi asitõenditest midagi,
või sul on nö reaalne usk, mis on valmis vastama küsimustele.
Ütlete, et kohtuistungil
pole kõige olulisemad ava- ja lõppargumendid,
vaid hoopis õiged vandekohtunikud.
Kuidas nii?
Kas pole kurb?
Küsimus pole ei avasõnades ega asitõendites,
vaid istungid võidetakse vastavalt sellele, kes on vandekohtus.
Kui sa ei vali sinna 12 õiget inimest,
kes peaksid olema erapooletud ja hindama kogu olukorda õiglaselt.
Kuidas see meisse puutub?
Kui maailm kaheks jagada,
on pooled alati süüdistaja vastu ja pooled kaitsja vastu.
Süüdistaja ei vaja kedagi, kes talle vastu seisaks,
nagu kaitsjagi mitte.
Me kristlastena oleme samas seisus.
On inimesi, kes on me maailmavaate vastu
ja neid, kes on avatud sellele.
Tuvastades aga need erinevused, muutub ka su lähenemisviis neile.
On inimesi, keda isegi ei lubata vandekohtunikuks,
kuna nad poleks õiglased.
Nii on ka aegu, kus peame palvetama inimeste eest,
kes pole veel valmis olema meie "vandekohtus",
kuna Jumal ei ole veel juhtinud neid uudishimutseja staatusesse
ja nad on endiselt Jumala vastu.
Jah, ma viidan ka selliste inimestega aega,
kuid ma veedan veel enam aega palvetades selle "vandekohtu" eest,
kes on rohkem avatud.
Te olite lõpetatud mõrvajuhtumite detektiiv,
ehk keegi, kes uuris juhtumeid, mida teised enam ei uurinud.
Ja te olite ka ateist.
Mis pani teid mõtlema sellele, et peab olema midagi enamat?
Mu naisel oli igatsus minna kirikusse, kuigi ta polnud ka usklik.
Tol päeval, kui me siis kirikusse läksime,
rääkis pastor Jeesusest kui maailma targimast isikust.
See äratas minus huvi, mistõttu ostsin endale Piibli
ja hakkasin seda asja uurima.
See on see, mis muutis mu elu.
Te isa on ka detektiiv?
Jaa. Ja mu poeg samuti.
Nii et, meid on 3 põlvkonda detektiive,
kes töötanud ühes agentuuris alates 1961. aastast.
Kuidas peaks reageerima, kui keegi ütleb kristlasele:
"Ma usun, mida sa räägid ja see võib isegi tõsi olla,
kuid ma ei hakka kunagi usklikuks,
sest kristased on vaid üks suur kamp silmakirjatsejaid."
Muidugi me oleme silmakirjatsejad.
Kristlastest suuremaid silmakirjatsejaid pole olemaski.
Mittekristlasena polnud mul mingeid teadaolevaid standardeid,
mida oleksin püüdnud täita.
Kristlasena on mu standardiks Jeesus Naatsaretist.
Kui sul aga on nii nähtav ja kõrgeima tasandi standard,
jääd sa ka alati sellele alla.
Me kõik oleme ühtpidi silmakirjatsejad,
kuid kristlasi peetakse neiks vaid seetõttu,
et me hoiame rõõmsalt kinni Jeesuse standardist,
mida oma elus järgida.
Ma võin ju vältida silmakirjalikuks mitte olemist,
kuid sel juhul ei saa mul ka olla mingeid standardeid.
Neil aga, kel pole standardeid, pole ka vajadust neid täita.
Kellel aga on kõrged standardid, põruvad sageli nende täitmisel.
Tänu Jumalale, et Tema arm on uus igal hommikul!
Nii et, te raamatu näol on tegu väga põneva raamatuga,
mida on võrreldud C.S. Lewise raamatuga "Lihtsalt kristlus."
Too raamat aitas mind täiega mu noorpõlves,
tänu millele minust kui otsijast sai täiega uskuv kristlane.
Kuid Jimi raamat on siis samuti netiraamatupoodides saadaval.
Aitäh, et tulite ja õnnistusi teile! - Tänan!
Järgmiseks aga vastused vaatajate küsimustele.
Cindy kirjutab: "Mu vanemad jätavad oma maja
mu õepojale ja ma ei pea seda õigeks.
Kuidas austada neid selliselt,
et ei peaks samas nendega koos olema?"
Vastame peagi, nii et jääge meiega!
See oli väljakutse saada me laps piima jooma.
Ta nuttis pidevalt.
Nähes ta kannatusi,
mõtlesin, kui raske saab ta elu olema selle suulõhega.
See murdis mu südame ja ma nutsin samuti.
Pöördusime taas Jumala poole.
Teadsin, et Ta hoolib mu lapsest veelgi enam kui ma ise.
Igakord, kui näen teda naeratamas, mõtlen teie ja te armastuse peale,
mida olite valmis jagama meiesuguse vaese perega.
Olles CBN'i partnerid, muudate teie need lood võimalikuks.
Tuhanded inimesed üle maailma on saanud uue elu,
kuna olete hoolinud piisavalt, et anda.
Aitäh, et olete me partnerid, sest te abi muudab nii paljusid elusid.
Kui kõik sirutavad oma abikäe, saavad ka imed sündima.
Pat, küsimuste aeg!
Cindy: "Mu vanemad jätavad oma maja mu õepojale
ja ma ei pea seda õigeks.
Olen pere vanim laps ja usun, et maja peaks saama mulle
või siis saama jagatud kõigi laste vahel.
Ma ei usu, et nad järgivad Piiblit ja ma ei taha suhelda nendega.
Ühtlasi on isa öeldnud alati halbu asju mu kohta.
Kuidas austada neid, ilma nendega koos olemata?
Tahaksin järgida Piibli õpetust, aga ei tea, mida tegema peaksin."
Piiblis on öeldud, et peame austama oma vanemaid
ja andma neile nö kaalu.
On vaid 2 isikut, kes on teile elu andnud -
te ema ja isa,
mistõttu võlgnete neile austuse.
Mis nende vara jagamisse puutub, siis tegu on nende varaga
ja nad võivad teha sellega, mida iganes.
Ärge olge pahane, kui nende maja läheb te õepojale.
Võib-olla neil on selleks omad põhjused.
Ma ei tea, milline on nende omavaheline suhe
ja kas te olete äkki keegi, kes kulutab raha,
nii et, neil on ehk raske usaldada teid?
Kuna ma ei tea kõiki detaile,
ei saa ma ka sellele küsimusele vastata.
Küll aga saate tänada Jumalat kõige eest, mis on teie oma;
mida olete elus saanud ja mis on veel tulemas.
Tänage Jumalat oma vanemate eest ja palvetage nende eest.
Ja kui olukord on nii halb, et te ei taha nende läheduses olla,
siis keegi ei ütlegi, et peaksite taluma kellegi verbaalset vägivalda.
Kyle: "Mu pruut üritab saada kristlaseks,
kuid on kinni teatud asjades, mis temaga noores eas juhtusid.
Ta olla nooremana palvetanud iga päev,
et ta ema ja isa vahelised tülid lõpeks,
kuid kui need lõpuks lõppesid, siis seetõttu, et isa lihtsalt läks ära.
Ta tuli küll tagasi, kuid oli peale seda veelgi vägivaldsem
Mu pruut ei mõista, miks Jumal lasi sel kõigel juhtuda
ega julge saada kristlaseks enne, kui mõistab, miks see kõik nii oli?"
Kui Jumal sekkuks maailma asjadesse,
võiks Ta ju isegi muuta kõiki asju,
kuid sel juhul ei armastaks inimesed Teda
vabatahtlikult.
Kas poleks kohutav,
kui sul on väikesed lapsed ja sa tuled koju...
Mu lapsed olid kunagi väikesed.
Sa ju tahaks, et laps jookseks sulle vastu,
põimiks käed ümber kaela ja annaks sulle musi ja sina talle.
See kõik oleks nii imeline!
Aga mõtle, kui laps kardaks,
et saaks igakord, kui ta seda ei teeks, peksa.
Kui sa sunniks seda armastust peale.
Jumal ei sunni kedagi armastama Teda või kuuletuma Talle.
Piibel ütleb,
et Ta tõmbab neid enese ligi armastusesidemete läbi.
Kui aga inimesed sellele vastu panevad...
Neiu kogeb, et palved jäid vastuseta, kuna isa ja ema tülitsesid.
See on üks kohutav asi ühele noorele näha seda kõike
ja mitte suuta midagi muuta.
Kuid usalda see lugu Jumala hoolde,
pannes samas oma usu Tema peale ja võttes vastu Tema armastuse.
Ära muretse selle pärast,
kui oled palunud halva kadumist, aga see ei kao.
Maailm on täis kurjust ja pattu ja Jumal ei sekku sellesse enne,
kui viimsel päeval,
mil Ta valab välja oma viha selle kõige üle
ja mis saab olema kohutav kõigi patuste jaoks.
Kuid selle hetkeni annab Ta inimestele vaba valiku.
Becky: "Kasvasin üles nö käsumeelse sekti keskel.
Mu vanemad on nüüdseks surnud,
kui ma hoian ikka veel kinni nende uskumustest.
Hiljaaegu tabas mind tohutu hirm nende pääste pärast.
Oleks see vale küsida Jumalalt, kas mu vanemad on taevas?
Kas Ta ütleks?"
Ta võib.
Jeesus rääkis tähendamissõna mehest,
kes nägi kerjust Aabrahami süles taevas,
kuid keda ennast piinati põrgus.
Ta tundis ära nii selle kerjuse kui Aabrahami.
Piiblis on öeldud,
et inimesel on üks hetk aeg surra ja peale seda tuleb kohus.
Te ei saa oma vanemaid tagasi kutsuda.
Ma isegi ei püüaks.
See, mis peale surma sünnib, pole enam teie kanda.
Nii elaksin ma teie asemel oma elu edasi
ega muretseks nende pärast, kes on juba lahkunud.
Te kirjelduse põhjal on võimalik, et nad ei jõudnud Jumala juurde,
kuid samas pole mina ka Jumal.
Kuid Jumalal pole kohustust teile öelda, kus te vanemad on.
Lõpetuseks aga Psalmid 46:11:
Jätke järele ja teadke, et mina olen Jumal,
kõrge rahvaste seas, kõrge maa peal!”
Olge õnnistatud ja kõike head!
Sul on kõik, mida arvasid õnneks vaja minevat.
Paljutõotav karjäär,
piisavalt sõpru
ja üha kasvav pere.
Ometi tundub elu nii tühi.
Midagi on puudu.
Ainuüksi Jumal saab anda su elule tõelise tähenduse.
Tõeline õnn lähtub Tema tundmisest.
Avasta, kuidas Jumal võib muuta su elu!
Vaata saadet "Klubi 700"
Kui vajad rääkida kellegagi, kes hoolib,
helista meie palve- ja telefoninõustajatele,
kes on valmis vastama su kõnele.
Helista juba täna!
Tõlge: Anne-Ly Raukas