KLUBI 700
Monet tuntevat Winston Churchillin Britannian pääministerinä, -
jonka johdolla britit voittivat toisen maailmansodan.
Harvemmat tietävät, että Churchill oli juutalaisten ystävä -
ja ratkaisevassa asemassa Israelin perustamisessa.
"Jopa Winstonilla oli heikkous. Hän piti liikaa juutalaisista."
Kenraali Sir Edward Louis Spears, Winston Churchillin ystävä.
Winston Churchillin yhteys juutalaiskansaan -
alkoi jo kauan ennen hänen syntymäänsä.
Vuonna 1841 kaukainen sukulainen eversti Charles Henry Churchill -
oli laatinut ensimmäisen poliittisen suunnitelman -
Palestiinan juutalaiskodista, 50 vuotta ennen sionistijohtaja Theodor Herzliä.
Winstonin isä, lordi Randolph Churchill -
oli tunnettu ― ja pilkattu ― juutalaisystäväpiirinsä vuoksi.
Hän herätti Winstonissa elinikäisen rakkauden -
Raamatun kansaa kohtaan.
Hän uskoi Herran kohtelevan kansoja, niin kuin ne kohtelevat juutalaisia.
Juutalaisia ja israelilaisia tulee kunnioittaa. Jumala palkitsee sen.
Hän uskoi niin koko ikänsä. Se oli häntä innoittanut periaate.
Randolph Churchillin lähimpiin ystäviin kuului -
Rothschildien pankkiiridynastian jäseniä -
sekä huomattava juutalaispankkiiri sir Ernest Cassel.
Lordi Randolphin kuoltua juutalais- ystävät huolehtivat hänen pojastaan.
Rothschildit auttoivat Winstonia saamaan töitä.
Cassel hoiti hänen raha-asioitaan kuolemaansa saakka ilmaiseksi.
Ensimmäiset 30 elinvuotta Churchillin yhteys juutalaisiin -
oli pelkästään sosiaalinen. Kaikki muuttui, kun hän nousi parlamenttiin.
Vuonna 1904 Churchill voitti edustajanpaikan Manchesterissa.
Häntä äänestäneistä kolmannes oli juutalaisia.
Hän voitti heidät puolelleen -
vastustamalla juutalaisten maahan- muuttoa rajoittavaa lakiesitystä.
Samana vuonna Manchesteriin saapui sionistijohtaja, -
josta tuli Churchillin elinikäinen ystävä: Chaim Weizmann, -
juutalainen kemisti Venäjältä.
Myöhemmin hänestä tuli Israelin ensimmäinen presidentti.
Hän oli taivuttamassa brittihallitusta juutalaiskotimaan puolelle.
Hänen ponnistelunsa johtivat Balfourin julistukseen 1917.
San Remon konferenssissa vuonna 1920 britit saivat mandaatin -
toimeenpanna julistuksen ja luoda juutalaisvaltion Palestiinaan.
Siihen tehtävään britit asettivat Winston Churchillin.
Tehtävä ei ollut helppo.
Britit olivat jo solmineet sopimuksen arabien kanssa:
"Auttakaa meitä kukistamaan turkkilaiset, niin annamme teille -
suvereenin vallan osissa Syyriaa." Kaksi vuotta myöhemmin -
britit lupasivat juutalaisille kotimaan etelämpää Palestiinasta.
Churchillin tehtävä oli valvoa, että Britannia piti molemmat lupauksensa.
Marraskuussa 1921 hän lähti Palestiinaan.
Churchill saapui Gazaan kuuluisan Arabian Lawrencen kanssa.
Tuhannet arabit olivat heitä vastassa huutaen.
Heidän intonsa teki vaikutuksen Churchilliin, -
vain koska hän ei ymmärtänyt arabiaa. Hänellä ei ollut aavistustakaan, -
että he huusivat: "Alas juutalaiset! Katkaiskaa heidän kurkkunsa."
Lawrence ymmärsi heitä. Mutta hän päätti pitää sen omana tietonaan.
Churchill jatkoi Jerusalemiin, jossa hän tapasi juutalais- ja arabijohtajia.
Hän otti arabišeikki emiiri Abdullahin vastaan ensimmäisten joukossa -
ja solmi tämän kanssa sopimuksen.
Mikäli Abdullah jättäisi sionistit rauhaan Jordanin länsipuolella, -
Jordanin itäpuolisesta alueesta tulisi -
Abdullahin hallitsema arabikuningaskunta.
Ja yhtenä iltapäivänä Transjordanian kuningaskunta syntyi.
Churchillin päätös sai ristiriitaisen vastaanoton.
Monia suututti, että hän oli luovuttanut Palestiinasta kolme neljäsosaa.
Toiset näkivät hänet pelastajana.
Vuosia myöhemmin James de Rothschild, -
kirjoitti Churchillille, että tämä "loi juutalaisvaltion perustuksen -
erottamalla Abdullahin kuningaskunnan muusta Palestiinasta.
Ilman tätä profeetallista kaukokatseisuutta -
Israelia ei olisi tänään olemassa."
Churchill oli juuri luonut arabeille kokonaisen kuningaskunnan, -
mutta siltikään he eivät olleet tyytyväisiä. Kaksi päivää myöhemmin -
arabijohtajien ryhmä tuli brittien päämajaan Jerusalemiin -
ja esitti Churchillille 35-sivuisen muistion täynnä vaatimuksia.
Niitä olivat muun muassa: juutalaisen kansankotiaatteen hylkääminen, -
koko Palestiinan kattavan arabihallinnon perustaminen, -
juutalaisten maahanmuuton lakkauttaminen -
ja Palestiinan uudelleenyhdistäminen sisarvaltioiden -
Syyrian ja Egyptin kanssa.
Churchillin vastaus joka asiakohtaan oli suorasukainen "ei".
"Juutalaisilla pitäisi ilmeisen oikeu- tetusti olla kansankoti", hän sanoi.
"Ja missä muualla se voisi olla kuin Palestiinassa, -
johon heillä on ollut läheinen ja syvä yhteys jo yli kolmetuhatta vuotta?"
Ennen lähtöään Churchill vieraili kahdessa juutalaisyhteisössä.
Niistä toinen oli Tel Aviv, kukoistava kaupunki, tuskin12 vuotta vanha.
Toinen oli Rishon Le-tsijon, -
joka oli Palestiinan ensimmäisiä juutalaisyhteisöjä, -
kukoistavan viiniteollisuuden kehto.
Heillä oli viinitarhoja, ja Churchill joi mielellään.
Hänestä viini oli hyvää ja naiset kauniita.
Hän hämmästeli sitä, mitä juutalaiset saivat aikaan Palestiinassa.
Missä oli juutalaisia, siellä hän näki vehreyttä, teollisuutta, kehitystä, -
kirjallisuutta ja sivistystä, niin kuin hän sen ymmärsi.
Missä olivat arabit, hän näki ruskeutta, autiutta, ei mitään, ei kehitystä.
Seuraavan vuosikymmenen ajan Churchill torjui arabien vaatimukset -
ja salli juutalaisten ostaa Palestiinasta maata -
niin paljon kuin he kykenivät.
Juutalaisten kehittäessä maata arabimellakat yltyivät.
Churchill uhkasi jopa lähettää sotalaivan Jaffan satamaan -
turvaamaan rauhaa.
Kuohuntaa oli Lähi-idän lisäksi parlamentin ylähuoneessa.
4. HEINÄKUUTA 1922
Kaikki alkoi, kun Churchill allekirjoitti juutalaisten suunnitelman
sähkön tuottamiseksi Palestiinassa valjastamalla Jordanjoen voiman.
Hän näki sen hyödyttävän sekä juutalaisia että arabeja,
mutta ylähuoneen jäsenet pitivät sitä juutalaisten valtapelinä.
He esittelivät aloitteen mandaatin päättämiseksi ja -
Balfourin julistuksen kumoamiseksi.
Britannian lainsäätäjät tuomitsivat sionismin -
"taakaksi brittiläisille veronmaksajille" ja -
"vakavaksi uhkaksi arabien oikeuksille".
Kun äänet laskettiin ylähuoneessa, antisionistit voittivat ― 60 vastaan 29.
Israelin valtio oli vaarassa kuolla jo ennen kuin se syntyikään.
Churchillin tehtäväksi jäi kääntää päätös alahuoneessa.
Hän piti puheen, jossa hän vastasi juutalaisten vesivoimalan vastustajille.
"Minulle on kerrottu," hän sanoi, "että arabit olisivat rakentaneet sen itse.
Kuka uskoo sen?
Arabit eivät tuhannessakaan vuodessa olisi tehneet mitään sen hyväksi, -
että Palestiinaan olisi saatu kastelujärjestelmä ja sähköverkko.
He olisivat asuneet tyytyväisinä autioilla, -
auringon polttamilla tasangoilla -
Jordanin vetten virratessa valtoimenaan ja -
valjastamatta Kuolleeseenmereen."
"Britannian," hän jatkoi: "täytyy pitää lupaus, jonka se on antanut -
maailman kaikkien kansakuntien edessä."
Churchillin puhe oli havahduttava menestys.
Alahuone asettui äänestyksessä ylivoimaisesti hänen kannalleen.
Kului 15 vuotta, eikä unelma juutalaisvaltiosta ollut edennyt.
Churchill oli syrjäytetty. Hän oli voimaton auttamaan.
7. HEINÄKUUTA 1937
Vuonna 1937 brittien Peelin komissio suositteli Palestiinan jakamista kahtia
arabivaltioksi ja juutalaisvaltioksi.
Juutalaisjohtajat suostuivat vastahakoisesti, -
koska he kokivat, että se oli parempi kuin ei mitään.
Churchill toisaalta vastusti sitä kiihkeästi -
ja varoitti Chaim Weizmannia, ettei brittihallintoon voi luottaa.
Hän kannusti juutalaisia pitämään pintansa, -
kunnes he saisivat koko läntisen Palestiinan Välimereltä Jordanille.
Koko 1930-luvun ajan Churchillin neuvot pääosin sivuutettiin.
Hän oli ollut poissa hallituksesta lähes vuosikymmenen.
Rakkaasta Chartwellin-kodista tuli hänen turvapaikkansa.
Hän jatkoi työtään Chartwellissa varoittaen natsismin uhasta, -
vaatien Britannian laivaston kehittämistä -
ja neuvoen Palestiinan asiassa.
Muun ajan hän kirjoitti, maalasi ja kunnosti taloa.
Myöhemmin Churchill kuvaili 30-lukua "erämaakaudekseen".
Hän näki uudenlaisia yhtäläisyyksiä -
itsensä sekä sionistien ja juutalaisten välillä 1930-luvulla.
Molemmat olivat yksin erämaassa. Hänet oli syrjäytetty päätöksenteosta.
Hän oli ollut korkeassa asemassa vuonna 1929 valtiovarainministerinä.
Siitä seuraava askel on usein pääministerin virka.
Häneltä se meni ohi. Hänestä tuli hyljeksitty omassa puolueessaan.
Hän oli yksin erämaassa. Niin olivat juutalaiset ja sionistitkin.
Palestiinan sionisteja pidettiin ongelmana.
Vuonna 1939 brittihallinto julkaisi "Valkoisen paperin".
Se asetti juutalaisten maahanmuutolle tiukat kiintiöt.
Viisi vuotta myöhemmin se kiellettiin kokonaan.
Britannian pääministeri Neville Chamberlain puolusti paperia.
Hän lausui: "On valtavan tärkeää pitää muslimimaailma puolellamme.
Jos on pakko loukata jotakuta, -
loukatkaamme juutalaisia mieluummin kuin arabeja."
Britit olivat näet sodan partaalla Saksan kanssa, -
ja heidän täytyi pitää reitit selvänä arabien öljylähteille Irakissa.
Churchillille se oli "uusi Münchenin sopimus": lepyttelyä Lähi-idässä.
Sudeettialue luovutettiin Hitlerille vuonna 1938. Lepyttelyä Euroopassa.
Lähi-idässä lepyttely huipentui v:n 1939 "Valkoiseen paperiin", -
joka vastoin brittien lupausta rajoitti juutalaisten paluumuuttoa -
ja kielsi juutalaisvaltion mahdollisuuden.
Churchillin ja juutalaiskansan elämä oli pian muuttuva dramaattisesti.
Vajaa neljä kuukautta myöhemmin Saksa marssi Puolaan.
Maailma oli jälleen sodassa.
Kymmenen erämaavuoden jälkeen -
Churchill nousi uudelleen hallitukseen laivastoministeriksi.
Vuotta myöhemmin Chamberlain pakotettiin eroamaan ja -
kuningas valitsi Churchillin uudeksi pääministeriksi.
Seuraavat neljä vuotta Churchill keskittyi pitkälti natsien kukistamiseen
mutta hän piti jatkuvasti silmällä juutalaiskansan tilannetta.
Juutalaisten kohtalo sattui häneen.
Attlee kertoo, miten Churchill sanoi hänelle kerran kyyneleet valuen: -
"Katsokaa, mitä he tekevät minun juutalaisilleni!"
Hitlerin teot järkyttivät häntä.
Vaikka Englanti oli vaarassa, Siion oli yhä hänen sydämellään.
Hän keskittyi sodan voittamiseen. Se oli selvä.
Sodan päätyttyä Weizmann patisteli Churchilliä -
julistamaan juutalaisvaltion lopultakin itsenäiseksi -
ja päästämään tuhannet holokaustin selviytyjät Palestiinaan.
Churchillin vastaus, ensi kertaa historiassa, oli hiljaisuus.
Churchill piileskeli Weizmannilta. Weizmann anoi häntä näyttäytymään.
Hän halusi, että Churchill olisi puolustanut sionisteja. Turhaan.
Syy on selvä. Hän ei halua tavata Weizmannia, -
koska hän tietää, ettei hän voi vastustaa häntä. Ja hän häpeää, -
koska hän ei halua tehdä mitään sionistien hyväksi nyt -
poliittisista ja henkilökohtaisista syistä. Hän ei edes tapaa häntä.
Se kertoo myös, millainen ote Weizmannilla oli hänestä.
Churchill säilyi myötämielisenä sionismin asialle, -
mutta hänellä oli edessään isompia haasteita.
Hänen oli määrä tavata Truman ja Stalin Potsdamissa.
Yhdessä he päättäisivät natsien kohtalon ja -
piirtäisivät sodanjälkeisen maailman kartan.
Churchillilla oli ongelmia kotimaassa. Hänen hallintonsa oli murentunut.
Kaksi kuukautta sodan loppumisesta hän palasi Potsdamista -
vain huomatakseen, että hänet oli pantu pois viralta.
Hän hankki heille voiton ja menetti virkansa.
Hän oli raivoissaan eikä voinut uskoa sitä. Hänen vaimonsa sanoi hänelle: -
"Ehkä se on siunaus valepuvussa." Hän sanoi: "Hyvin on naamioitunut."
Yhdistyneen kuningaskunnan hallinnon ehdotuksesta -
YK ottaa hoitaakseen järjestelyt Palestiinan tulevasta hallinnosta.
Vuonna 1947 brittihallinto ilmoitti vetäytyvänsä Palestiinasta.
Britannian mandaatti päättyi vuotta myöhemmin, -
ja 14. toukokuuta 1948 Israelin valtio julistautui itsenäiseksi.
Yhdeksän kuukautta myöhemminkin -
Brittihallinto kieltäytyi tunnustamasta juutalaisvaltiota.
Niinpä Churchill, joka nyt oli oppositiojohtaja, -
piti tulikivenkatkuisen puheen parlamentin alahuoneessa.
Hänestä brittihallituksen käytös israelilaisia kohtaan oli -
"kammottavaa ja räikeää", -
ja vaati Britanniaa asettamaan lähettilään Tel Aviviin.
Puhe oli suuri menestys, ja yhdeksän päivän kuluttua -
Iso-Britannia tunnusti virallisesti Israelin valtion.
Churchillin vanha ystävä Chaim Weizmann, -
nyt Israelin ensimmäinen presidentti, lähetti hänelle kiitossähkeen.
Churchill vastasi lyhyesti sanoen: -
"Katson taaksepäin ystävyyttämme tuntien suurta mielihyvää."
Sitten hän lisäsi omalla käsialallaan: "Valo kasvaa."
Churchill kuoli 90 vuoden iässä.
Israelin pääministeri ja presidentti osallistuivat hautajaisiin Lontoossa.
Kaikkialla Israelissa ihmiset muistivat "brittiläistä bulldogia", -
joka oli ollut juutalaiskansan ystävä.
He muistelivat myös hänen ensim- mäistä matkaansa Jerusalemiin1921.
Churchill oli istuttanut puun päärabbien kanssa Skopusvuorelle -
omistaakseen paikan tulevalle Heprealaiselle yliopistolle.
Sitten hän sanoi kuulijoille: "Uskon, että juutalaisen kansankodin -
perustaminen Palestiinaan on oleva siunaus koko maailmalle, -
siunaus kaikkialla maailmassa hajallaan asuville juutalaisille -
ja siunaus Isolle-Britannialle.
Kansanne vuosisatain unelmat toteutuvat vähitellen täällä, -
ei vain teidän hyväksenne, vaan koko maailman hyväksi."
Se oli yksi osa sarjastamme. Minulla on ilo kertoa, -
että olemme samasta sukulinjasta Winston Churchillin kanssa.
Esi-isäni oli John Churchill, Marlboroughin herttua.
Olemme kaukaisia sukulaisia.
Sukua "bulldogille".
Tämä on loistava sarja seurakuntiin, synagogiin, soluihin -
tai itsellenne ja perheillenne.
Sarjassa on hyvin käsitelty Israelin valtion synty ja -
juutalaisten oikeudet Israelin maahan.
Tapaamme vielä Grammy-palkitun saksofonistin, Kirk Whalumin.
“The Gospel According to Jazz” vielä Klubi 700 -ohjelmassa.
Haluamme, että lapset oppivat tuntemaan Sanan, -
mutta arjen kiireessä tarvitsemme joskus apua.
Lasten ilmainen raamattusovellus opettaa Sanaa hauskalla tavalla -
kivojen pelien, -
mahtavien videoiden -
ja Raamatun sankarikertomusten kautta.
Saatavana iTunesista ja Google Playstä.
Menkää siis ja tehkää kaikki kansat minun opetuslapsikseni ...
Alussa loi Jumala taivaan ja maan.
Ja kaikki oli hyvin. Jumala loi meidät yhteyteensä.
Elämään yhdessä perheenä.
Hän rakastaa jokaista kansaa, heimoa ja ihmistä.
Käännyimme Hänen luotaan. Syntimme erottaa meidät Hänestä.
Hän ei ole unohtanut meitä. Jeesus tuli taivaasta luoksemme.
Hänet ristiinnaulittiin syntiemme vuoksi.
Hän nousi kuolleista ja elää tänään.
Jeesus palaa takaisin. Sitä me odotamme.
Siihen saakka jaamme Jumalan rakkautta englanniksi, -
Espanjaksi, saksaksi, ranskaksi.
Jotta jokainen voisi oppia tuntemaan Jeesuksen.
Tämä on tehtävämme - intomme - tulevaisuutemme.
CBN 50 VUOTTA
Hän evankelioi soitinmusiikin välityksellä.
Kirk Whalum on soittanut niin paaville kuin kahdelle presidentillekin.
Hänen sydämellään ovat nuoret muusikot.
Kirk Whalum on sekoittanut jazzia gospelmusiikkiin jo 25 vuotta.
Albumeja on yli 36 ja Grammy-ehdokkuuksia 12.
Vuonna 2011 hän voitti arvostetun palkinnon.
Uusimmalla levyllään hän soittaa rakastettuja lauluja -
kuten "Just As I Am" ja "Ave Maria".
Tervetuloa Klubi 700 -ohjelmaan Kirk Whalum. Kiva nähdä sinua.
Hei, Wendy, kiva olla täällä. Olen innoissani samoin kuin äitini.
Sano hei äidille.
Kuinka päädyit saarnaajan lapsena saksofonistiksi?
Isäni sanoi, että jos aikoo olla jossain hyvä, on oltava esillä.
"Sinun tulee pyrkiä taiteessa maailmanlaajuisille markkinoille".
Hän kehotti soittamaan vaikka klubeilla, mutta kielsi tietyt asiat.
Kyse ei ole paikoista vaan miten siellä käyttäytyy.
Olla valona pimeydessä.
Pidit itseäni pitkään valepastorina musiikkiteollisuudessa, miksi?
Niin vieläkin, mutta ei ehkä enää niin paljon uuden levyn tultua julki.
Haluan olla lähellä ihmisiä jakaakseni Jumalan valoa, -
kirkkauden salaisuutta "Kristus teissä, kirkkauden toivo".
Sen pitäisi kummuta meistä.
Markkinoilla, eli klubeissa ja missä tahansa esiintyessä, -
voi puhua ihmisille, etenkin toisille muusikoille, Jumalasta.
Ei välttämättä sanoin vaan antamalla Jumalan loistaa musiikista.
Muistaakseni sinä olet kertonut kuinka joku oli klubin ohi kävellessään -
kuullut kaunista musiikkia ja kokenut Pyhän Hengen kosketuksen.
Uskon Jumalan puhuvan musiikinkieltä.
Jumala voi puhua musiikin kautta, -
ohittaen aivojen kognitiivisen keskuksen, joka tuottaa puheen.
Jumala voi puhua nuottien, rytmien ja äänien kautta.
Kun Jumala puhuu, linnutkin hiljentyvät. Se on kuin musiikkia.
Puhuuko Jumala englantia ja espanjaa? Kyllä, ja musiikkiakin.
Sitä siis kuulee musiikkia kuunnellessa.
Kerro meille "Gospel According to Jazz" -levystä?
Se on sarjan neljäs osa.
Se on tavallaan kaupallinen levy.
Emme mainosta, että se on kristillistä musiikkia.
Kysymme, pitävätkö ihmiset siitä.
Se on kunnianosoitus arvostamillesi ihmisille? - Ehdottomasti.
Esimerkiksi George Duke, presidentti Obama, Mandela, -
kunnioitamme ihmisiä, jotka pyrkivät vaikuttamaan.
Tämän musiikin kautta valtavirtaa edustavat ihmiset, -
en käytä sanaa maalliset, siis valtavirran edustajat saattavat -
kokea musiikin puhuttelevana vaikkeivät ehkä ymmärrä sitä.
Kristityt ihmettelevät väkivaltaa ja kodittomuutta käsitteleviä sanoituksia.
Kaikkia koetellaan vähän.
Kiersit yhdessä Whitney Houstonin kanssa. Kertoisitko siitä?
Hän oli lempipomoni. Esiinnyimme yhdessä 7 vuotta.
Nauhoitimme Miamissa hotellin tanssisalissa -
Dolly Partonin kirjoittaman laulun “I Will Always Love You”.
Laulussa kuultava saksofonisoolo... - Oliko se Bodyguard elokuvassa?
Kyllä. Laulun saksofonisoolo on historian parhaiten tunnettu.
Hän halusi laulaa elokuvassa livenä.
Ohjaaja kauhisteli sitä.
Hän vaati myös, että bändikin soittaa kuvauksissa.
Joten soitimme elokuvan kuvauksissa. Hän ei vain liikuttele huuliaan.
Siis Bodyguard-elokuvassa? - Kyllä.
Mutta laulun sanoma. Ajattele Jeesuksen sanovan opetuslapsille: -
"Jos jäisin, olisin vain tiellä.
Joten lähden ja tiedän ajattelevani sinua - sinua - koko ajan."
Tässä ei puhu liha vaan Henki "Tulen aina rakastamaan sinua".
Kaunista! Tiedän, että nuoret ovat sydämelläsi.
Kerro meille Stax Music Academystä?
Ihmiset tietävät musiikin, jota on nauhoitettu -
Stax-nimisessä studiossa Memphisissä.
Olen kotoisin Memphisistä. Nykyään lopetetun studion tilalla -
on museo ja Stax-musiikkikoulu.
Nämä nuoret ovat uuden sukupolven soul-musiikin tulkitsijoita.
Otis Redding tai the Staple Singers aikanaan esittivät lauluissaan -
Sanaa Jumalalta valtavirralle suunnatussa musiikkimaailmassa.
Se on voimallista. Jumala voi tehdä mitä haluaa.
Eikä tarvita edes kristillisyyden leimaa.
Jumala voi käyttää mitä tai ketä tahansa.
Lopetamme 1. Aik. 29:12 sanoihin.
"Sinun, Herra, on suuruus ja väkevyys ja loisto ja kunnia ja kirkkaus,
sillä sinun on kaikki taivaassa ja maan päällä.
Sinun, Herra, on valtakunta, ja sinä olet korotettu kaiken pääksi."
Usein kannamme taakkaa menneisyydestä.
Se vaikuttaa kaikkeen elämässämme.
Se estää meitä löytämästä todellista onnea.
Jumala ei tarkoittanut meitä elämään näin.
Voit vapautua taakastasi. Jumalan anteeksianto muuttaa elämän.
Soita meille.
Kaipaatko kuuntelijaa?
Rukouspalvelijat ja sielunhoitajat päivystävät puhelinlinjoilla.
Soita rukouspuhelimeemme.
Suomennos: Marianne Tenetz ja Annukka Eskola