KLUBI 700
Aloitimme aiemmin tänä vuonna sarjan nimeltä "Toivon ääni", -
jossa annoimme käytännön neuvoja kristityille sinkuille.
Sarjan vastaanotto oli huikea. Meillä oli hauskaa ja opimme paljon.
Huomasimme myös, että on paljon ihmisiä, joihin sattuu.
On ollut menetyksiä. Ihmissuhteet ovat kariutuneet.
Kakkoskaudella, joka alkaa tänään, autamme näitä ihmisiä -
jakamalla heille toivoa.
LUOTTAMUS: Tuntea olonsa turvalliseksi jonkun hoidossa.
Luotatko Jumalaan, -
... kun kohtaat pettymyksiä?
... kun tulee avioero?
... kun kohtaat menetyksen tai onnettomuuden?
... kun et saa rukousvastauksia?
TOIVON ÄÄNI
Tapasin Ron Dealin, kristityn terapeutin, ensi kertaa studiollamme.
Hänen näkemyksensä perheestä ja sinkuista oli niin käytännöllinen, -
että ajattelin hänen sopivan täydellisesti ohjelmaan.
Ron oli kolmen vuoden ajan neuvonut ihmisiä luottamaan Jumalaan -
kriisitilanteissa, mutta en tiennyt, että hän taisteli itsekin asian kanssa.
"Turvaa Herraan kaikesta sydämestäsi äläkä nojaudu -
omaan ymmärrykseesi. Tunne hänet kaikilla teilläsi, -
niin hän sinun polkusi tasoittaa." Puhutaan luottamuksesta Jumalaan.
Puhumme pojastani Connorista, joka kuoli 3,5 vuotta sitten 12-vuotiaana.
Tuo oli poikani lempikohta Raamatusta.
Kaipaan poikaani joka päivä.
Hänen kuolemastaan on tarkalleen ottaen 1 315 päivää.
Maltan tuskin odottaa päivää, jolloin minun ei enää tarvitse laskea.
Diagnoosi oli keuhkokuume.
Jopa vanhukset selviävät siitä, ja hän oli terve 12-vuotias poika.
Kun toinen keuhkoista täyttyi, rukoilimme.
Ronin käsi oli yhden keuhkon päällä ja minun käteni toisen.
Meille sanottiin: "Hoito tehoaa. Tämä kestää korkeintaan 3 viikkoa.
Poika menettää toisen keuhkoista." Kysyin: "Pystyykö hän laulamaan?"
"Hän tulee elämään normaalia elämää."
Muistan lääkärien ilmeet, kun he tulivat huoneeseen lounaan jälkeen.
En antanut heidän kertoa minulle, mitä he halusivat kertoa.
Juoksin ulos huoneesta, sillä näin sen heidän kasvoistaan. Minä tiesin.
Kokoonnuimme yhteen. Vanhempani, kälyni, ystävät, poikani.
Se kesti pari tuntia, mutta tuntui 30 sekunnilta.
Saatoimme hänet kotiin laulaen.
Olen iloinen, että olin paikalla. Olinhan paikalla, kun poika syntyi.
Olin paikalla myös, kun hän lähti.
Melkein hävettää sanoa, että olen ollut palvelutyössä 25 vuotta.
Olen neuvonut ihmisiä, jotka ovat kokeneet suuria tragedioita.
En ymmärtänyt siitä mitään, mutten tiennyt sitä ennen poikani kuolemaa.
Minut sysättiin siihen tilanteeseen.
Jännitettä aiheutti, että jouduin luottamaan Jumalaan -
enkä tiennyt, missä mennään. Tilanne ei ollut hallinnassani.
Ymmärsin, kuinka pieni olen.
Tragediat opettavat meille, kuinka pieniä olemme.
Me emme määrää maailmassa, vaikka niin luulemmekin.
Luulemme, että hallitsemme asioita ja jos elämme oikein, saamme oikeutta.
Jos toimin oikein, Jumala siunaa minua. Hän eristää minut kuplaan.
Jos minä en hallitse asioita, ja on typerää edes kuvitella sellaista, -
kuinka silloin luotan Häneen, jolla on hallintavalta.
Olin todella vihainen Jumalalle. Selvittelimme välejämme pitkään.
Ajattelin, että minähän olen pastorin vaimo. Olen tehnyt kaiken oikein.
Enkö ole tehnyt tarpeeksi?
Aloin epäillä. Lakkasin rukoilemasta ja lukemasta Sanaa.
Jumala on hyvä, mutta tämä ei ollut hyvää tai tuntunut hyvältä.
Mitä sanoit Jumalalle?
Kuvitellaan, että olin kärpäsenä katossa kuuntelemassa sitä.
Sanoin: "Miksi? Miksi meidän poikamme?"
"Sanot olevasi hyvä ja rakastavasi minua. Tämä ei tunnu siltä."
"Rakkaus ei tuota tuskaa."
Tuomitsin ennen ihmisiä, joilla oli paniikkikohtauksia ja masennusta.
Tiedän, miksi ihmiset vaipuvat epätoivoon.
Saatana sanoi: " Et pysty siihen. Jäät ikuisesti tähän kuiluun."
"Ei ole olemassa toivoa tai apua." Tunsin sen. Olin pimeydessä.
En nähnyt ulospääsyä kuilusta. Ihmiset rukoilivat.
Ja mitä hyötyä siitä oli? Suhtauduin asiaan sillä tavoin.
Ron tiesi, missä Connor oli ja että maailma on paha.
Jumala on silti hyvä, ja pitäisimme kiinni siitä.
"Yritän tehdä niin, mutta missä olet, Jumala? Ilmesty minulle!"
Olin täysin lopussa ja olin päättänyt pysyä siellä.
Vihollinen sanoi, että mieheni ja poikien olisi parempi olla ilman minua.
Minulla oli suunnitelma.
Se saattaa kuulostaa itsekkäältä, mutta olin siinä tilassa.
Puhelin soi. Jumala lähetti Pamin apuun.
Hän oli menettänyt poikansa kaksi vuotta ennen meitä.
Poika oli kuollut äkillisesti.
Pam kysyi: "Mitä teet tällä hetkellä?" Kerroin hänelle.
Hän ei ollut lainkaan hämmästynyt.
Hän ei tuominnut minua tai siteerannut minulle Raamattua.
Hän ikään kuin laski tikapuut alas kuiluun.
Hän kiipesi alas ja istui kuilussa kanssani.
Puhelun jälkeen jatkoin päivittäisiä askareitani. Ron tuli lounaalle.
Kerroin hänelle. Samalla sanoin Jumalalle: "Heitä minulle luu."
"Voisitko ilmestyä minulle?" Ron kysyi: -
"Heittikö hän jo tarpeeksi ison?" Vastasin: "Luulisin."
Silloin aloin huomata, että Jumala oli paikalla.
Hän ei ollut kääntänyt meille selkäänsä.
Minä olin kääntänyt selkäni Hänelle.
Olin lukenut Jobin kirjaa aiemmin, mutten oikein ymmärtänyt sitä.
Jumala ajatteli Jobista niin hyvää, että antoi saatanan testata häntä.
Jumalan luottamus Jobiin oli suuri kohteliaisuus, -
ja kuitenkin 37 luvussa Job huutaa Jumalalle: -
"Kuuntele, Jumala. Minä en ansaitse tätä kaikkea."
Hän oli toiminut oikein, muttei saanut oikeutta. "Jumala, olet väärässä."
Lopulta Jumala sanoo: "Minä olen Jumala. Sinä et ole."
Job vastaa: "Korvani olivat kuulleet sinusta, -
mutta nyt silmäni ovat nähneet sinut."
Connorin kuoleman jälkeen kyselin kaikilta: "Mitä tämä tarkoittaa?"
Mitä sellaista Job näki, mitä ei ollut nähnyt ennen tragediaansa?
Mitä hän ei tiennyt Jumalasta ennen tragediaa, jonka hän nyt tiesi?
Eräs hyvä ystäväni, pastori Jimmy sanoi: -
"Sillä on jotakin tekemistä sen kanssa, että luotetaan Jumalaan asioissa, -
joita emme ole oikeutettuja ymmärtämään tässä elämässä."
Hänen oli valittava luottaa Jumalaan.
Jokainen, joka on kokenut menetyksen, surua tai tragedian -
ymmärtää tämän paremmin kuin koskaan aiemmin.
On valitettavaa, että meidän on joskus koettava tragedia, -
jotta luottaisimme Jumalaan enemmän, mutta siitä tässä on kyse.
Mitä teitte, jotta luottamus Jumalaan palautuisi?
Miten aloitte taas luottaa Jumalaan?
Tutustuimme uudelleen Jumalan sanaan. Se antoi elämää.
Oli niin monia asioita, joita en osannut nähdä.
Silmilläni oli laput. En nähnyt. Sitten kohotin katseeni.
Näin Jumalan sanan syvällisyyden.
Psalmeissa on jännite sen välillä, että luotetaan Jumalaan -
ja kuitenkin tunnetaan tuskaa, ahdistusta ja surua.
En vain ennen nähnyt sitä.
En kuunnellut. Minulla ei ollut kuulevia korvia.
On ollut elähdyttävää tutustua Sanaan ja etsiä hyviä neuvoja.
Onko toivoa, kun tragedia iskee?
Tragedian iskiessä on aina toivoa. Se ei tarkoita, ettei tragedia satuttaisi.
Luulen, että seurakunnissa ymmärretään asia joskus väärin.
Käytämme sanaa "toivo" ihan kuin tuska siitä häviäisi. En tarkoita sitä.
Toivoa on, koska Jumala työstää lunastusta meidän tarinassamme.
Elämä ei ehkä ole sellaista kuin haluaisit, mutta voit luottaa Jumalaan.
Hän ei ole kaukana tuskastasi. Hän tuntee tuskasi ja välittää syvästi.
Hän haluaa meidän muistavan, että Hän on hyvä ja toimii hyväksemme.
"Kaikki vaikuttaa yhdessä niiden parhaaksi, jotka Jumalaa rakastavat."
Se ei tarkoita, että meille tapahtuu vain hyvää, -
vaan että Jumala luo uutta ja tekee hyvää.
Voimme luottaa Jumalaan. Siihen panemme toivomme.
Toivon ääni.
Jos olet ollut kristitty pitempään kuin päivän ajan, -
yksi haastavimmista asioista on luottaa Jumalaan, -
kun odottamamme asiat eivät toteudu.
Ron sanoi Jobin ajatelleen, että jos toimii oikein, saa oikeutta.
Nan sanoi: "Minä tein kaiken oikein." Näin monet meistä ajattelevat, -
mutta onko se luottamista Jumalaan? Aamulla vietin aikaa Herran kanssa.
Mietiskelin luottamusta. Kysyin Herralta, mitä luottamus Häneen on.
Johanneksen evankeliumissa sanotaan: -
"Alussa oli Sana, ja Sana oli Jumalan tykönä, ja Sana oli Jumala."
Meidän on tunnettava Jumala, jotta voimme luottaa Häneen.
Miten voimme tuntea Jumalan? Tutkimalla Sanaa.
Miten voit luottaa puolisoosi, perheeseen tai ystäviin?
Tutustumalla heihin. Siitä tässä sarjassa on kyse.
Luotetaan Jumalaan surussa ja silloin, kun rukouksiimme ei vastata.
Kysyt, mitä oikein on meneillään.
Herra alkoi puhua minulle: "Haluan ihmisten tuntevan sydämeni jälleen."
Miten opimme tuntemaan sen?
Lukemalla Sanaa, rukoilemalla, palvomalla Häntä, luottamalla.
Voimme viedä Herralle anteeksiantamattomuutemme, -
pettymykset, yksinäisyyden. Hän voi auttaa meidät niiden lävitse.
Emme voi panna luottamustamme hallitukseen, maailmaan tai rahaan, -
mutta voimme luottaa Herraan.
Valitettavasti on vain elettävä tragedia läpi, -
mutta kun kärsimme yhdessä toisten kanssa, -
opimme enemmän Jumalasta ja Hänen sydämestään.
Jeesuksen kärsimykset ymmärtää omakohtaisesti, kun itse kärsii.
Vastaan Ronin ja Nanin kysymykseen "Mitä Job näki?"
Job näki Jeesuksen, koska hän sanoo: "Tiedän, että lunastajani elää."
"Sinä päivänä näen hänet kasvoista kasvoihin."
Job sai ilmestyksen siitä, mitä itse Jumala joutuisi käymään läpi -
lunastaakseen meidät, lunastaakseen luomakunnan turmelukselta.
Me sotkimme asiat Eedenin puutarhassa, ei Jumala.
Jumalalla oli suunnitelma ja unelma meidän lunastamiseksemme.
Kun katsomme Jeesuksen kärsimystä ja kaikkea, mitä Hän koki, -
ja Isä Jumalan kärsimyksiä... Hän tietää, millaista on menettää lapsi -
ja katsoa, kun lasta pahoinpidellään, lyödään, halveksitaan ja hyljeksitään.
Kun kärsimme yhdessä muiden kanssa, kun ymmärrämme, -
miten paljon Jeesus kärsi ristillä... Hän otti pois syntivelkamme.
Hänen ruumiinsa oli niin runneltu, ettei Häntä enää ihmiseksi tunnistanut.
Kun ymmärrämme sen, huomaamme oman tuskamme olevan kevyttä.
Olemme yhtä mieltä Pietarin kanssa, joka sanoi: "Että teidän -
uskonne kestävyys koetuksissa havaittaisiin kallisarvoisemmaksi..."
Meidän lunastuksemme lähestyy.
Sinä päivänä mekin näemme Vapahtajamme kasvoista kasvoihin.
Siinä on kristinuskon toivo.
Se toivo on läsnä koettelemuksien hetkellä.
Odotamme sitä päivää. Ohjelma jatkuu pienen katkon jälkeen.
Ennen sotaa Ivan työskenteli taidemaalarina.
Sodan jälkeen Ivan meni tapaamaan kaatuneen ystävänsä perhettä.
Ystävä oli pelastanut sodassa hänen henkensä, -
joten Ivan oli tehnyt hänestä muotokuvan.
Kaatuneen ystävän isä oli suurtilan omistaja.
Hän halusi maksaa muotokuvasta, mutta Ivan kieltäytyi.
Hänen poikansa oli antanut henkensä Ivanin puolesta.
Kun kartanon herra kuoli, hänen omaisuutensa huutokaupattiin.
Hänellä oli paljon taideaarteita, ja ostajia tuli ympäri maailmaa.
Huutokauppa aloitettiin kuolleen pojan muotokuvasta.
Kukaan ei ollut kiinnostunut kuvasta, -
mutta meklari ei suostunut etenemään muihin kohteisiin.
Viimein köyhä puutarhuri tarjosi taulusta pienen summan.
Koska muita tarjouksia ei tullut, taulu meni hänelle.
Kaupanteon odotettiin pääsevän vauhtiin, mutta huutokauppa olikin ohi.
Meklari ilmoitti, että se, joka saa pojan, saa kaiken muunkin.
Kartanon herra näet tahtoi, -
että se, joka ostaa rakkaan pojan muotokuvan, saa koko kartanon.
Jeesus Kristus on suurin lahja, jonka Jumala voi antaa.
Kun meillä on Hänet, meillä on kaikki.
Jos haluat tietää, kuinka saat Hänet elämääsi, soita tai kirjoita meille.
Puhdasta vettä on vähän Länsi-Intiassa.
Erään kylän asukkaiden piti tapella toistensa kanssa vedestä.
Jännitys kiristyi joka päivä, kun Viesta heimoineen lähti hakemaan vettä.
Heidän piti taistella aikaa ja toisiaan vastaan.
Rikoimme rautateiden vesijohdon saadaksemme vettä.
Pian rautatiepoliisi ajaisi meidät pois.
Tiesimme, että se oli väärin, mutta emme voineet elää ilman vettä.
Intian hallitus yritti porata kylään kaivon, muttei löytänyt vettä.
Viesta perheineen pettyi, mutta pian he saivat toivoa.
Poikani sairastui vuonna 2010.
Eräs pastori kuuli pojastani ja tuli käymään meillä.
Hän rukoili poikani puolesta ja kehotti meitä luottamaan Jeesukseen.
Poika parani. Koko perhe kääntyi kristityiksi.
He alkoivat rukoilla puhdasta vettä, jota saisi kodin läheltä.
Pian rukouksen jälkeen CBN:n tiimi tuli kyläämme.
Ihmiset miettivät, tulisiko pumpusta vettä.
Sitten se tapahtui. Pumpusta tuli vettä.
Monet ottivat Jeesuksen vastaan ainoana oikeana Jumalana.
Nyt meidän ei tarvitse tapella vedestä. Voimme elää rauhassa. Kiitos CBN!
Kiitos, jos olet jäsenenä Klubi 700:ssa.
Olet mukana antamassa vettä kylälle. Elämä muuttuu.
Kun hankimme vettä tuollaisiin paikkoihin, lapsikuolleisuus vähenee.
Kylän naiset saavat vapaa-aikaa.
He eivät joudu käyttämään tuntikausia veden hakemiseen.
Jos ole jäsen, osa lahjoituksestasi menee Operaatio Siunaukselle, -
ja osa menee CBN:n toimintaan. Meillä on 15 keskusta, -
joissa kristityt oppivat julistamaan evankeliumia television välityksellä -
omalle kansalleen heidän kielellään ja heidän kulttuurilleen sopivalla tavalla.
He kuulevat, mitä Jeesus tekee heidän omassa maassaan.
Jos haluat mukaan, soita meille.
Olette mukana siunaamassa tuhansia ihmisiä kaikkialla maailmassa.
Seuraavaksi sähköpostikysymyksiä.
"Olen eri mieltä Jumalan kanssa, kun kuulen, että hyville tapahtuu pahaa.
Miksei Jumala estä kamalia asioita?
Pitääkö meidän aina antaa anteeksi, luottaa Jumalaan ja jatkaa elämää?"
Vastaamme tähän ja moniin muihinkin tauon jälkeen.
Hän, joka aloitti hyvän työn sinussa, -
on uskollinen ja saattaa sen loppuun, -
on uskollinen ja saattaa sen loppuun.
Hän, joka aloitti työn, on uskollinen ja saattaa sen loppuun sinussa.
Jos otit vastaan Jeesuksen, lähdit juuri elämäsi tärkeimmälle matkalle.
Soita tai kirjoita meille.
Debbie kirjoittaa: "Olen eri mieltä Jumalan kanssa, kun kuulen, -
että hyville ihmisille tapahtuu pahaa. Haluan uskoa, mutta se on vaikeaa.
Miksei Jumala estä ikäviä asioita?
En odota elämän olevan pelkkää ruusuilla tanssimista, -
mutta odotan, että minua suojellaan pahoilta asioilta."
Kuinka voimme luottaa Jumalaan?
"Pitääkö meidän antaa anteeksi, luottaa Jumalaan ja jatkaa elämää?"
Esitit ensin yleisluontoisen kysymyksen, jota on pohdittu aina.
Miksi hyville ihmisille tapahtuu pahaa? Olemme jo puhuneet Jobin kirjasta.
Koko luomakunta on turmeltunut, -
koska Adam ja Eeva tekivät syntiä ja lankesivat.
Jumalan alkuperäinen suunnitelma oli, että eläisimme Edenin puutarhassa -
ja saisimme täyttymyksen Hänessä. Jumala ei ole luopunut unelmastaan.
Siksi hän lähetti Jeesuksen. Jumala yrittää pelastaa maailman.
Hän odottaa, että tarpeeksi moni uskoo siihen. Odotamme tempausta.
Luulen, että kyseessä on jokin henkilökohtainen asia, koska kysyit: -
"Pitääkö meidän aina antaa anteeksi?"
Kaikille kristityille annettu lupaus on jakeessa 2. Tim. 3.
Kaikki, jotka haluavat elää jumalisesti Jeesuksessa, joutuvat vainottavaksi.
Tervetuloa siis joukkoon.
Jos olet ollut kristitty kauemmin kuin päivän, kuten Kristi sanoi aiemmin, -
ei kestä kauaa ennen kuin sinua aletaan vainota.
Miten suhtaudumme asiaan? Entä jos vainoajat ovat läheisiämme?
Lähiomaisilla on kyky loukata meitä.
Jeesus sanoo: "Rakastakaa vihollisianne ja rukoilkaa niiden -
puolesta, jotka teitä vainoavat, että olisitte Isänne lapsia, -
joka on taivaissa; sillä hän antaa aurinkonsa koittaa niin pahoille kuin -
hyvillekin, ja antaa sataa niin väärille kuin vanhurskaillekin.
Sillä jos te rakastatte niitä, jotka teitä rakastavat, -
mikä palkka teille on siitä tuleva?" Matt. 5:44―46.
Ala siunata ihmisiä, jotka vainoavat sinua.
Rukoile Jumalalta armoa heille ja katso, mitä tapahtuu.
Muutut enemmän Jeesuksen kaltaiseksi.
Hän sanoi: "Isä, anna heille anteeksi, sillä he eivät tiedä mitä tekevät."
Hän pystyi tekemään sen ja pyytää meitä tekemään samoin.
Päätämme Jaak. 4:n sanoihin: -
"Lähestykää Jumalaa, niin hän lähestyy teitä."
Kun jaamme toistemme kärsimykset, pääsemme lähelle Häntä.
Alkakaa rukoilla niiden puolesta, jotka teitä vainoavat.
Katsokaan, mitä tapahtuu. Jumalan siunausta. Nähdään taas.
Viisas kuningas Salomo on sanonut: -
"paljolla kirjaintekemisellä ei ole loppua, -
ja paljo tutkistelu väsyttää ruumiin. "
Keskity yhteen kirjaan, jota ilman emme pärjää, Raamattuun.
Jeesus sanoi: "Tulkaa minun tyköni, kaikki työtätekeväiset -
ja raskautetut, niin minä annan teille levon."
Lue Raamattua. Saat levon Kristuksessa.
Kun haluat puhua jollekulle, joka välittää, -
rukouspalvelijat ja sielunhoitajat päivystävät puhelinlinjoilla.
Soita tai kirjoita heille tänään.
Suomennos: Anna Voionmaa