o
Tämä tarina koskettaa sydäntäsi.
Dennis Clements vietti neljä päivää meren armoilla.
Aallot heittelivät hänen venettään sinne sun tänne.
Neljäntenä päivänä vene upposi.
Dennis jäi hyisiin vesiin kellumaan apunaan vain heikko taskulamppu -
ja hänen rukoileva perheensä satojen kilometrien päässä.
Dennis Clements oli valmis seikkailuun.
Hän on aina ollut seikkailija. Se virtaa hänen veressään.
Sitä hänen sydämensä halajaa ja mitä rankempaa sen parempi.
Halusin muutosta, olin siihen valmis.
Varsinkin äitini kuoltua oloni oli turtunut.
Ajattelin, että etäisyys auttaisi minua virvoittautumaan.
Niinpä Dennis lähti purjeveneellään Virginiasta kohti Bahamasaaria.
Kaksi päivää purjehdittuaan Dennisin yllätti valtava myrsky.
Merenkäynti oli ankaraa, se oli rajuin kokemani myrsky.
Pahinta tässä oli, että tuulen suunta vaihteli äkisti.
Jättiaallot iskivät veneen kylkeen tehden siihen reiän.
Lensin kajuutan poikki ja putosin oikealle hartialleni, -
jonka luulin siinä murtuneen.
Vesi täytti veneen ja oli hukuttaa minut.
Veneestäni meni sähköt.
Moottori ei käynnistynyt millään.
Automaattiohjaus petti.
En kyennyt mitenkään ohjaamaan venettä.
Kun näin reiän veneen kyljessä ja tajusin myrskyn vain pahenevan...
Olin täysin olosuhteiden armoilla. Silloin ymmärsin olevani pulassa.
Dennis sinnitteli neljä päivää.
Oli pimeää ja kun katsoin ylös...
En ollut koskaan nähnyt tällaista myrskyä.
Muistan katsoneeni ylös veneen kierähtäessä ympäri -
ja nähneeni viisitoistametrisiltä vaikuttavia aaltoja.
Se oli tietyllä, hurjalla tavalla kaunista.
Se oli kaunista, mutta uhkasin kuolla siihen.
Sitten huomasin, että hätälähetin vilkkui -
enkä ollut itse käynnistänyt sitä.
Se ei tietääkseni ollut itsestään aktivoituva malli vaan manuaalinen.
Ihmettelin sitä ja melkein sammutin sen.
Aivan kuin kuulin äänen päässäni, joka sanoi: -
Et käynnistänyt sitä, joten älä sammutakaan sitä.
En halunnut luovuttaa, -
Mutta aloin ymmärtää, etten selviäisi siitä hengissä.
Rannikkovartiosto sai signaalin ja lähetti lentokoneen paikalle.
Myös Dennisin vaimolle Marylle soitettiin.
He kertoivat saaneensa hätäsignaalin.
Hänet paikannettiin Pohjois-Carolinan rannikolle.
Ja jos Dennis antaa hätäsignaalin on sen oltava vakavaa.
Ystävät, sukulaiset ja seurakunta rukoilivat Dennisin puolesta.
Mutta Dennis sai huonoja uutisia.
Lentäjä ilmoitti, ettei helikopteri pääsisi paikalle moneen tuntiin.
Tartuin radioon ja vastasin, etten uskonut kestäväni niin kauan.
Hän sanoi pudottavansa muutaman pelastusveneen.
Pelastusveneet menivät satoja metrejä sivuun.
Lentokoneen palatessa tankkaamaan jättiaalto vihdoin kaatoi veneen.
Dennis joutui veden varaan.
Kun pääsin pinnalle, näin vaurioituneen veneeni täynnä vettä.
Näin kuinka tuuli tarttui purjeeseen ja vei minulta veneeni.
Jäin omilleni.
Yritin epätoivoisena tavoittaa sen, mutta jäin silti yksin pimeään.
Tiesin kuolevani siihen paikkaan.
Sanoin: "Jeesus, luotan sinuun viimeiseen hengenvetooni asti."
Eikä siihen olisi enää kovin kauaa.
Viimeistään parin tunnin päästä veden kylmyys ja koko koettelemus -
olisivat saaneet minut vähitellen tajuttomaksi ja olisin hukkunut.
Ensimmäistä kertaa eläessäni en kyennyt auttamaan itseäni.
Dennis räpiköi päättömästi pimeässä 400 kilometriä rannasta.
Sitten hän hätkähti.
Törmäsin kumiveneeseen.
Se oli ylösalaisin pimeässä eikä siinä ollut valoja.
Törmäsin siihen.
Olisin voinut uida metrin siitä ohi huomaamatta sitä, -
kun räpiköin ympäriinsä aaltojen heitellessä minua.
Parin tunnin päästä sukeltaja pudottautui helikopterista.
Hän kiinnitti vaijerin Dennisiin, joka nostettiin kyytiin.
Lentotukialuksella lääkärit hoitivat Dennisiä.
He totesivat Dennisin ruumiinlämmön normaaliksi.
Olin aina luottanut, että Jumala pelastaisi sieluni.
Siis aina siitä asti kun hänestä tuli elämäni Herra.
Uskoin Hänen pelastavan sieluni.
Mutten ollut ajatellut hänen pelastavan henkeni.
Dennis on kiitollinen rannikkovartioille ja laivastolle.
Hän uskoo myös, ettei eläisi ilman häntä tukeneita rukouksia.
Jumala käytti sitä rannikkovartioston kumivenettä -
ja sitä sukeltajaa, joka minut haki.
Mutta se oli Jumala, joka minut pelasti. Luotan häneen.
Siinä tilanteessa opin, että omat tekoni olivat mitättömiä.
Kaikki yritykseni.
Kaikki johti siihen, että kelluin yksin pimeässä.
Yritän muistuttaa itseäni aamuisin, että hengitän yhä edelleen.
Ja panen luottamukseni Jeesukseen, yhä edelleen.
Elän edelleen koska luotan Herraan.
Siinäpä vasta ihme.
Tiedät olevasi vain pisara meressä. - Aivan.
Ja hän törmäsi pelastusveneeseen uidessaan pilkko pimeässä!
Mutta mikä rukous! "Luotan sinuun viimeiseen hengenvetooni asti."
Jumala vastaa uskoomme rukoillessamme noin. - Näin on.
Meillä on tässä rukouspyyntöjä. Lukisitko muutaman?
Tässä pyydetään apua diabetekseen ja hampaiden kiinnityskudostautiin.
Toinen pyytää, että poika paranisi MS-taudista.
Eräs pyytää vaimolleen henkistä ja hengellistä tervehtymistä.
Tässä taas keuhkojen paranemista. Onpa paljon fyysisiä vaivoja!
Tässä on rukouspyyntö huimauksen ja dementian puolesta.
Liekö vanhuuden dementia vai alzheimer, mutta vaikutus on sama.
Diabeteksen paranemista sekä miehelleni että minulle.
Molemmilla on siis diabetes.
Sopua avioliittoon ja pelastusta pojalle ja miniälle.
Tässä on rukouspyyntö suoliston syövän puolesta.
Meillä on tässä satoja rukouspyyntöjä.
Kaikkiaan niitä on tullut 40 000.
Ne ovat kärsiviltä ihmisiltä.
Terry, he ovat ihmisiä.
Kärsimyksen ja ongelmien määrä on aivan käsittämätön.
Ajatella minkälaista on siellä, missä lääkkeitä ja ruokaa ei ole.
Jotkut ihmiset vain toivovat kuolemaa.
Ja pyytävät Jumalalta jotakin.
Rukoillaanpa yhdessä heidän vuokseen.
Eräs työntekijämmekin on saanut MRSA-sairaalabakteerin.
Lääkärit ovat operoineetkin häntä. Se bakteeri vastustaa mitä vain.
Eräs entinen johtokunnan jäsenkin, ihana ihminen, -
hänelläkin on syöpä ja haavaumia suussa.
Kärsimystä.
He ovat rohkeita.
Yhdytäänpä rukoukseen ja viedään heidät Herran eteen.
Herra, Jeesuksen nimessä, tuomme eteesi kärsivät ihmiset.
Anna Pyhän Hengen tulla ja koskettaa niitä, jotka kärsivät.
Paranna heidän ruumiinsa, Herra, nosta heidät.
Kiitos tästä todistuksesta siitä, kuinka pelastit meren tyrskyistä.
Vapauta sorron alla taistelevat.
Vapauta heidät, Herra! Aseta heidän jalkansa kalliolle.
Vastaa heidän talousongelmiinsa! Anna heille mitä he tarvitsevat.
Ota vastaus vastaan ja voidelkoon Pyhä Henki sinut.
Joku on kärsinyt voimakkaista ajatusharhoista -
ja pelkäät sen olevan alzheimeria tai dementiaa.
Jumala korjaa sitä ongelmaa ruumiissasi ja se vielä häviää.
Jumala vapauttaa sinut pelosta. Pelko kahlitsee monia.
Sidon pelon hengen ja karkoitan sen Jeesuksen nimessä!
Kiitos Herra! Aamen.
Seuraavaksi tapaamme miehen, -
joka johtaa yhtä USA:n nopeimmin kasvavista seurakunnista.
Courtney McBath liittyy seuraamme seuraavaksi.
Jokaisen polven on notkistuttava ja jokaisen kielen tunnustettava, -
että Jeesus Kristus on Herra.
Soita tai kirjoita ohjelmaamme ja löydä vapaus vankeudestasi.
McBath on sanonut, että asenteesi ja tekosi johtavat tehtävääsi.
Hänen asenteensa on ollut palvella Jumalaa, mitä hän on tehnytkin, -
ja se on johtanut hänet seurakunnan perustamiseen ja johtoon.
McBath alkoi saarnata kotikaupungissaan jo 13-vuotiaana.
Nyt entinen insinööri on seurakunnan pastori Virginiassa.
Yli 8 000 jäsenen seurakunta on yksi USA:n nopeiten kasvavia.
TV-ohjelmassaan hän neuvoo astu- maan Jumalan valmistamaan elämään.
ja käyttämään rukouksessa Jumalan voimaa.
Tervetuloa jälleen Courtney McBath.
Hienoa saada sinut tänne. - Oli ilo tulla.
Uskot rukouksen voimaan kuten mekin.
Miten rukous on vaikuttanut elämääsi ja tehtävääsi?
Uskon, että rukouksen kautta päädyin tehtävääni.
Äitini oli syntyessäni 17-vuotias.
Tilanteeni oli vakava, olin kuolla synnytyksessä.
Ja äitini rukoili, että jos selviän hän antaa minut Jumalalle.
Hän oli vasta 17 eikä tiennyt mitä sanoi.
Hän ei aavistanut, mitä elämästäni tulisi.
Joten työni oikeastaan alkoi äitini rukouksesta ja siitä, -
että Jumala säästi minut, että selvisin.
Olenkin kiitollinen, että hän rukoili mitä rukoili...
Kasvoit siis odottaen tulevaisuutta sen mukaan mitä äitisi kertoi...
Ja tiesin, että kestäisimme vain Jumalan voimasta.
Etenimme rukoillen 20 vuotta sitten kun perustimme seurakuntaa.
Edelleen rukoilemme ja paastoamme jokaisen vuoden alussa 21 päivää.
Joka vuosi jätämme kaikki muut tilaisuudet -
ja etsimme Herraa 21 päivän ajan.
Uskonkin, että rukous on avain kaikkiin tämän ajan haasteisiimme.
Olet kirjoittanut, että rukous ja ystävyyteemme Jumalan kanssa -
ovat yhteydessä toisiinsa. Kertoisitko siitä?
Uskon Jumalan kutsuvan meitä ystävyyteen -
ja rukous on yhteydenpitoa, joka pitää ystävyyden elävänä.
Silloinkin, kun rukoilemme yhdessä kansamme tai uskottomien puolesta -
tulisi sen lähteä yksityisestä halusta olla Jumalan ystäviä.
Koko asia koskee jokaisen ymmärrystä siitä, -
että Jumala haluaa minut ystäväkseen.
Ja kun joukko Jumalan kanssa ystävystyneitä ihmisiä rukoilee...
- On se voimakasta. - Ja helppoa.
Juttelemme ystävällemme Jumalalle yhdessä.
Luimme Patin kanssa äsken rukouspyyntöjä -
ja ihmisethän kamppailevat! Kärsimystä, tauteja, menetyksiä...
Mitä sanoisit jollekulle, joka rakastaa Jumalaa, -
mutta joka ei sillä hetkellä koe vastauksia rukouksiinsa?
Muistuttaisin, ettemme rukoile vain saadaksemme vastauksia, -
vaan tutustuaksemme Herraan.
On nähtävä rukous välineenä Jumalasuhteen ylläpitämiseen -
eikä omakohtaisiin tavoitteisiin.
Saamme enemmän irti ystävyyssuhteesta Jumalaan, -
kuin että käyttäisimme Jumalaa välineenä tarpeidemme täyttämiseen.
On myös mahdollista, että Herra viivästyttää vastausta.
Tämä siksi, ettemme keskittyisi tarpeeseemme, -
vaan siihen, mitä hän haluaa tehdä elämässämme.
Meilläpäin sanotaan, ettemme etsi Hänen käsiään vaan kasvojaan.
Se kertoo paljon uskomme tilasta. - Todellakin.
Kun tärkeämpää on tunteminen kuin saaminen. - Totta.
Sanonkin usein, että kun emme vietä aikaa Jumalan kanssa ystävinä -
ei hän ole vihainen vaan pettynyt. Hän kaipaa meitä.
Poikani asuu Los Angelesissa. Puhumme päivittäin.
Jos emme puhuisi, en olisi vihainen vaan yksinäinen.
Kaipaisin viettää aikaa hänen kanssaan.
Taivaan Isä tuntee samoin, myös kansamme kohdalla.
Olemme kohdanneet vaikeuksia, koska Isämme haluaa suhteemme uudistuvan.
Se uudistuminen alkaa polttopisteen tarkistamisesta -
ja suunnan korjaamisesta.
Ihmisten on todettava Jumalan rakastaminen tärkeäksi.
Kun yksilöt tekevät näin, alkaa koko kansakunta rakastaa Jumalaa.
Kansakunta ei muutu kerralla, -
vaan vähitellen yksittäisten ihmisten muuttuessa.
Jumalan rakastaminen alkaa siis ihminen kerrallaan.
Kirjasi aiheena on seuraava taso.
Mutta mikä seuraava taso oikein on ja miten sille pääsee?
No, tiedäthän kun Jumala aikoi tuhota Sodoman ja totesi, -
ettei Hän voinut salata Abrahamilta mitään. Hänen oli kerrottava siitä.
Seuraava taso elämässä on, -
että ymmärtää Jumalan haluavan näyttäytyä meille ystävänä.
Seuraava taso ei tule uutena autona tai talona tai ihmissuhteena, -
ei edes minään henkisenä läpimurtona.
Seuraava taso alkaa, -
kun emme enää ole erossa Jumalasta vaan ystävystymme häneen.
Ystävyyssuhteessa alamme ymmärtää Jumalan sydäntä -
ja ymmärtäessämme Häntä kykenemme seuraamaan Hänen opastustaan.
Omaksuisimme Hänen suunnitelmansa. - Juuri niin.
En arvannut, että kirjani tavallaan opastaisi selviytymään lamasta, -
sillä se kääntää huomion pois olosuhteista.
Ei niin, että pää on puskassa. On ymmärrettävä tilanteen vaikeus.
Kun Pietari oli vankilassa ei hän ajatellut olinpaikkaansa, -
vaan sitä, mikä Jumalan tehtävä hänelle oli.
Tässä kirjassa on hyvin monia viisauden sanoja -
ja kehotankin hankkimaan tämän.
Nimi on Living At The Next Level.
Jos haluat tietää mistä kirjan voi saada käy verkkosivuillamme.
- Kiitos käynnistä ja viisaudesta. - Ilman muuta.
Ja onnea 20-vuotiselle seurakunnallenne.
Kyllä, 20 vuotta. Aika on kiitänyt siivillä.
Hän on armoitettu saarnaaja.
Kyllä henkeä ravitsee kun käy hänen seurakunnassaan.
Seuraavaksi käymme läpi sähköposteja.
Vastavuoroisuus ja karma ovat naapuristani sama asia, miksiköhän?
Palaamme kohta tähän ja muihin kysymyksiin.
Isän rakkaus.
Kuvittele sitäkin suurempi rakkaus. Jumalan rakkaus.
Ikuinen, muuttumaton, kestävä.
Dave ja Jan Wedderman menettivät työnsä, -
ja laskut jäivät maksamatta.
Silloin he päättivät luottaa Luojaan, kävi miten kävi.
Ja näin siinä kävi.
Davella ja Janilla oli säännölliset tulot.
Jan oli sairaanhoitaja ja Dave lääketeollinen ohjelmoija.
Mutta toukokuussa 2004 Jan irtisanottiin säästösyistä.
Samoin 25-vuotta palvellut Dave irtisanotiin vuotta myöhemmin.
Mikä neuvoksi, kun on täysin tottunut elämäänsä -
ja yhtäkkiä se viedään alta kuin matto.
Emme kyenneet maksamaan laskuja.
Ensimmäistä kertaa rukoilimme Jumalan tahtoa emmekä omaamme.
Se muutti kaiken.
Pariskunta oli aina antanut osan tuloista Herralle.
Sen he olivat oppineet Raamatusta ja ohjelmastamme.
Niinpä he eivät lakanneet antamasta työttöminäkään, -
vaan he kokivat, että heidän tulisi antaa enemmän.
En kyseenalaistanut sitä.
Tiesin vain, että siunaukset seuraisivat.
Sitten Jumala antoi heille ratkaisun vaikeuksiin.
Paluu kouluun.
Uskoin, että Jumala viittasi siihen suuntaan ja mehän menimme.
Ensimmäistä kertaa elämässäni, kun koin Herran kehoitusta, -
seurasin ohjetta mukisematta.
Dave opiskelikin sydänhoitajaksi.
Samaan aikaa Jan sai töitä.
Sain soiton sairaalasta, jossa olin ollut töissä aiemmin.
Minut kutsuttiin haastatteluun ja sain paikan.
Pian valmistuttuaan Dave sai kokopäivätyön sydänhoitajana.
Entisissä elämissämme ja töissämme raha oli perheaikaa tärkeämpää.
Nyt minulla on rahaa ja mukava työ ihmisten parissa.
On todella hienoa saada auttaa ihmisiä.
Weddermanit tukevat CBN-kanavaa edelleen.
Eikä eidän tarvitse muistella kauas nähdäkseen Luojan työn elämässään.
Suurimmassa hädässämme annoimme eniten.
Meitä siunattiin, koska olimme kuuliaisia.
Antakaa, niin teille annetaan -
ja taivaasta tulee runsas siunaus, jota et pysty piilottamaan.
Antakaa, niin teille annetaan -
ja oikein reilulla mitalla suoraan syliisi.
Niin yhteiskuntamme pohjimmiltaan toimii.
Hyvä palvelu tuo lisää asiakkaita.
Hymystä saa hymyn takaisin, niin se menee.
Noniin, sähköpostien vuoro.
Tässä lukee: Kerroin naapurilleni vastavuoroisuuden laista, -
mutta hänestä se kuulosti aivan karmalta.
En tiennyt tarpeeksi karmasta vastatakseni. Voisitteko auttaa?
Hindulaisuudessa karma on osa sinua syntymästäsi lähtien.
He uskovat sielunvaellukseen.
Eli siihen, että elämään palataan yhä uudelleen ja uudelleen.
Miten tässä elämässä elää vaikuttaa karmaasi seuraavassa elämässä -
ja niin elämä kiertää päättymätöntä kehää.
Buddhalaisuudessa pyritään pois tästä kehästä meditoimalla.
Mutta vastavuoroisuuden laissa ei ole lainkaan kyse karmasta, -
joka koskettaisi henkeäsi...
Tämä on vain käytännön asia, hyvää tekevälle tehdään hyvin.
Mutta se ei ole ikuista, joten se ei ole karmaa...
Kuulehan.
Se, että joku keksii oman versionsa ikuisesta totuudesta, -
ei muuta ikuista totuutta.
Tämä on Jumalan ikuinen totuus.
Joten vaikka hindut tekevät siitä oman versionsa...
Ei, karmaa ei ole olemassa.
Karmaa ei ole.
On kuitenkin mahdollisuus antaa Herralle.
Kathmandussa hakataan koirista ilmat pihalle.
Tiedätkö miksi?
He uskovat koirien olleen pahoja edellisessä elämässä
Niiden karma on paha.
Ja jos niitä hakataan elävät ne seuraavan elämänsä paremmin.
En siis ole sitä mieltä.
Michael kysyy: Kuinka kasvan mielistelijästä tosi palvelijaksi?
Kuinka voisin palvella Jumalaa puhtain motiivein, -
kun pidän siitä, että hyvät tekoni huomataan?
Motiivimme eivät oikeastaan koskaan ole puhtaita.
Antakaa, niin teille annetaan. Onhan siinä omakin etu.
Kun teet hyvää toiselle tehdään sinullekin.
Olemmehan me ihmisiä.
Joten jos yritämme erottaa itsemme tunteista ja haluista...
Kaikki haluavat hieman tunnustusta.
Se ei sinänsä ole väärin, mutta etsimmekö Jumalan suosiota -
vai ihmisten suosiota.
Tunnustusta on etsittävä Jumalalta. Hän sanokoon: -
"Sinä hyvä ja uskollinen palvelija".
Joka tapauksessa haluamme Isämme kehuvan meitä.
Totta, ja joskus onkin hyvä tehdä hyvää salassa.
Älä kerro kenellekään ja anna yksin Jumalan tietää.
Jeesushan käski antamaan salassa, jolloin Isä palkitsee julkisesti.
Lisan ystävällä on vaikeaa isän kuolettavan sairauden takia.
Kuinka voisin tukea häntä ahdistuksissa?
Parasta mitä voit tehdä on rukoilla ja rohkaista.
Kerro rukoilevasi ja rukoile hänen kanssaan jos mahdollista.
Pidä häntä koossa, jotta hän vahvistuisi Herrassa -
ja tietäisi sinun olevan läsnä. Se on parasta mitä voit tehdä.
Tässä kysytään: Mitä Jumalalle uhraaminen on?
Hän on antanut kaiken, mitä minulla on.
Mitä Jumalan haluamaa oikein voisin antaa?
Itsesi. Aikasi.
Sinua Jumala haluaa. Hän haluaa rakkauttasi.
Hän voi tehdä mitä vain, muttei pakota sinua rakastamaan häntä.
Mikä olisikaan ihanampaa kuin tyttö tai poika,
joka ilosta hyppää syliin ja pussaa kun isä tulee kotiin.
- Mahtavaa! - Vähän kuin mistä McBath puhui.
Aivan, juuri sitä Jumala etsii. Entä muuta...
On myös ylistysuhri ja kiitosuhri...
Ylistän ja kiitän sinua! Sydämeni on kiitollinen teoistasi.
Se miellyttää Jumalaa
Siinä kysymykset tänään, niistä lisää seuraalla kerralla.
Kiitos oikein paljon.
Päätämme Jeesuksen sanoihin.
"Tämä on minun käskyni, että te rakastatte toisianne, -
niinkuin minä olen teitä rakastanut."
Siunausta ja näkemiin!
Kun haluat jutella sinusta välittävän ihmisen kanssa,
soita tai kirjoita esirukoilijoillemme jo tänään.
Suomennos: Samu Lattu.