KENSINGTON TEMPLE
SUURET MIELET AJATTELEVAT JEESUKSEN LAILLA
COLIN DYE: TODELLINEN SUURUUS ― SUURET MIELET
Luen jakeet Fil. 2:1―11.
"Jos siis on jotakin kehoitusta Kristuksessa, -
jos jotakin rakkauden lohdutusta, -
jos jotakin Hengen yhteyttä, jos jotakin sydämellisyyttä ja laupeutta, -
niin tehkää minun iloni täydelliseksi siten, että olette samaa mieltä, -
että teillä on sama rakkaus, että olette sopuisat ja yksimieliset -
ettekä tee mitään itsekkyydestä tai turhan kunnian pyynnöstä, -
vaan että nöyryydessä -
pidätte toista parempana kuin itseänne -
ja että katsotte kukin, ette vain omaanne, vaan toistenkin parasta.
Olkoon teillä se mieli, joka myös Kristuksella Jeesuksella oli, -
joka ei, vaikka hänellä olikin Jumalan muoto, -
katsonut saaliiksensa olla Jumalan kaltainen, -
vaan tyhjensi itsensä -
ja otti orjan muodon, -
tuli ihmisten kaltaiseksi, -
ja hänet havaittiin olennaltaan sellaiseksi kuin ihminen; -
hän nöyryytti itsensä ja oli kuuliainen kuolemaan asti, -
hamaan ristin kuolemaan asti.
Sentähden onkin Jumala hänet korkealle korottanut -
ja antanut hänelle nimen, kaikkia muita nimiä korkeamman, -
niin että kaikkien polvien pitää Jeesuksen nimeen notkistuman, -
sekä niitten, jotka taivaissa ovat, että niitten, jotka maan päällä ovat, -
ja niitten, jotka maan alla ovat, ja jokaisen kielen pitää tunnustaman -
Isän Jumalan kunniaksi, että Jeesus Kristus on Herra."
Todellisella suuruudella on monia tunnuspiirteitä.
Monia yhdessä vaikuttavia tekijöitä, -
etenkin kun niiden mukana kulkee sinnikäs jatkuva käytännön toiminta.
Monet näistä asioista osoittavat suuruutta, todellista suuruutta.
Jos ihmisiltä kysyttäisiin, mitä on suuruus, Einstein olisi vastannut: -
"Loputonta uteliaisuutta."
Hän sanoi: "Minulla ei ole lahjoja, vain loputon uteliaisuus."
Sanotaan, että uteliaisuus kissan tappoi.
Mutta Einsteinin uteliaisuus tuotti E=mc²:n.
Jos sitä olisi kysytty Äiti Teresalta, -
hän olisi luultavasti sanonut: myötätunto.
Filippin seurakunnassa oli käynnissä jotain, -
joka ryösti heiltä todellista suuruutta.
Se oli hajaannus ja erimielisyys.
Se näkyi kaikkien riitojen äitinä kahden merkittävän naisjohtajan -
ja Paavalin työtoverin välillä seurakunnassa.
Paavali kirjoitti koko seurakunnalle: "Selvitetään tämä, -
sillä jos emme ole yhtenäisiä, -
emme pysty osoittamaan, kuka Jumala on, -
emmekä osoittamaan ja julistamaan evankeliumia."
Siksi tässä seurakunnassa ja kaikissa seurakunnissa -
yhtenäisyyden ylläpitäminen ja hajaannuksen poissa pitäminen -
tulee olla ykkösasia.
Mutta Paavali ei ainoastaan kehota selvittämään erimielisyyksiä.
Hän menee niiden juurisyihin.
Hän laittaa sormensa erimielisyyden lähteeseen ja juureen, -
itsekkääseen asenteeseen, käytökseen ja kunnianhimoon.
Itsekorostukseen, ylpeyteen ja rakkaudettomuuteen.
Rakkauden paras määritelmä mielestäni on: -
keskittyminen muiden tarpeisiin -
omien tarpeiden, halujen ja toiveiden sijaan -
käytännön tasolla, -
maksoipa se itselle mitä tahansa.
Paavali tahtoo keskittyä -
todellisen suuruuden mielenlaatuun.
Sen vuoksi otsikkoni on: "Suuret mielet ajattelevat Jeesuksen lailla."
Jakeet 1―4, jotka luin aiemmin, käsittelevät rakkautta.
Rakkaus rohkaisee muita. Ei hajota muita vaan rakentaa heitä.
Ei pienennä heitä.
Ei käyttäydy itsekkäästi.
Rakkaus on toisinaan uhrautuvainen, ehkäpä aina.
Iso kuva, joka määrittää elämämme ja meitä innoittavan suuruuden, -
on Jumalan kertomus.
Meillä kaikilla on siinä osa.
Emme ole pääosanesittäjiä. Emme ole draaman tähtiä.
Se kertoo, kuinka Jeesus luopui majesteettiudestaan -
ja kaikista ulkonaisista jumaluuden ilmenemisistä.
Hän tyhjensi itsensä, otti hauraan ihmisyytemme -
ja liittyi seuraamme tälle planeetalle istuakseen keskuudessamme -
ja palvellakseen meitä kuuliaisena Isälle Jumalalle -
aina kuolemaan asti uhrina maailman syntien edestä.
Tämä iso kertomus saa meidät nöyrtymään -
ja panemaan syrjään itsekeskeisyyden -
ja kaiken luonnollisen ihmistahdon, -
joka meillä kenties on. Kaikki eivät pyri suuruuteen.
Joillekuille riittää, että pystyy menemään kauppaan ja takaisin, -
sairauden tai muun rajoituksen takia.
Ehkäpä sillä on suuruuden kanssa tekemistä enemmän -
kuin joillakin, jotka pääsevät historiankirjoihin.
Jumalan tulo maailmaan lunastamaan ja ennallistamaan sen, -
kaatamaan pimeyden vallan -
ja hävittämään synnin, kuoleman ja haudan.
Paavali saavuttaa runollisen proosan huipun jakeissa 5―7.
"Olkoon teillä se mieli, joka myös Kristuksella Jeesuksella oli".
Katkelma on todella runollinen ja rytmikäs.
Sanasto on korkeaa, korkeampaa kuin Paavalilla tavallisesti.
Niinpä monet tutkijat vuosien aikana ovat esittäneet teorian, -
että Paavali siteerasi jotain sen ajan ylistyskieltä ja virttä.
Jos niin on, kuten voi hyvin olla, -
eikö se kerro hieman alkuseurakunnan ylistyksestä?
Totuus, korkeat teologiset totuudet, -
liikuttavat sydäntämme ylistämään Häntä, -
joka tuli ja maksoi suuren hinnan.
Ylistämään Häntä, joka on Jumala, lihaksi tullut Jumala.
Hän tasoitti tien jokaiselle, joka haluaa olla opetuslapsi -
ja seurata Hänen jalanjälkiään ollaksemme Hänen kaltaisiaan.
Ja Hän asuu meissä.
Hän ei ole ulkoinen malli, jota seurata ja matkia.
Hän on elävä läsnäolo.
Jeesus on enemmän kuin malli. Hän on elämä elettäväksi.
Ylistys.
Mutta jos Paavali hetkisen ajaksi -
antautui runollisen nerouden vietäväksi, -
se kertoo meille paljon tavasta, -
jolla korkean totuuden -
tulisi muuttaa tapaamme elää ja ajatella.
Hänen pääaiheensa on nöyryys.
Ei itsekorostus vaan nöyrä uhrautuvaisuus -
suurimman kerrottavissa olevan kertomuksen asiayhteydessä.
"Olkoon teillä se mieli, -
joka myös Kristuksessa oli".
Niin sanoo ESV-raamatunkäännös.
Muissa käännöksissä sanotaan: -
"Olkoon teilläkin sellainen mieli, joka Kristuksella oli."
Eli Kristuksella oli sellainen asenne, ja me seuraamme sitä.
Siinä on totuus, kaksi totuutta.
Syy tulkinnalle on se, että kreikassa verbi putoaa usein pois.
Älkää huolehtiko siitä, mutta tämä voidaan lukea kahdella tavalla.
Ensinnäkin Jeesus Kristus on malli, jota seuraamme.
Haluamme Hänen elämänsä, -
joka alkaa tästä kuvailemassamme suuressa mielenlaadussa.
Haluamme seurata sitä mallia elämässämme.
Haluamme olla Hänen kaltaisiaan.
Mutta mietipä hetki, miten mahdotonta se on.
Se oli todella epätavallista.
Ei ole kovin monta esimerkkiä, joissa ihminen ei hetkeen ajattelisi itseään -
vaan asettuu vaaran tielle suojellakseen muita.
Se on huomattavaa, silloin kun sitä esiintyy.
Meitä rohkaisee nähdä, -
että tässä itsekkäässä maailmassa on yhä ihmisiä, -
jotka eivät ajattele vain itseään. Se on luonnollinen taso.
Mutta me puhumme jostain paljon syvemmästä.
Puhumme Hänen kaltaisuudestaan. Hän asetti meille esimerkin, -
jota on mahdotonta seurata ilman Hänen apuaan.
Kun sanotaan: "Olkoon teillä se mieli, joka teillä on Kristuksessa", -
se on rohkaisu, sillä kun Paavali sanoo, että se on teidän Kristuksessa,
se totuus voidaan kääntää tarkoittamaan, -
mitä meillä on, koska Kristus on meissä.
Emme siis yritä tehdä jotain, -
mitä emme pysty tekemään ilman Jumalan apua.
Jeesus on malli. Olkaa nöyrät, koska Hän oli nöyrä.
Älkää tehkö itsellenne mieliksi, koska Jeesuskaan ei tehnyt.
Tulee loistaa antamisen ja anteeksi- antamisen armossa, -
koska tunnemme Kristuksen armon.
Kristinuskon ydin on se, että Kristus monistuu meissä, -
kun teemme työtä Pyhän Hengen kanssa ja antaudumme Hänelle.
Se kaikki alkaa asenteesta.
Se ei ole ohikiitävä ajatus. Se on mielenlaatu.
Se mielenlaatu meidän pitää ottaa itsellemme ja sisäistää.
Se on mielenlaatu, joka torjuu itsekkyyden houkutuksen, -
etenkin itsekkään kunnianhimon houkutuksen.
Jumalan mielen mukainen kunnianhimo on hyvä asia.
Jeesus sanoi: "Jos haluat suureksi Jumalan valtakunnassa, ole palvelija."
Palveleminen ei ole polku suuruuteen. Se on suuruutta.
Eikö niin?
Itsekäs kunnianhimo.
Hyvä, jumalallinen kunnianhimo.
Itsekäs kunnianhimo on sitä, kun haluamme edistää itseämme, -
agendaamme ja suuruuttamme muiden kustannuksella.
Sanotaan: "Katso tarkkaan, ketä poljet matkalla huipulle, -
sillä kohtaat heidät matkalla alas."
Kaikilla elämänalueilla on kertomuksia itsekkäästä kunnianhimosta.
Ihmisistä, jotka ryömivät yrityksen johtoon.
Ihmisistä, jotka sanovat: "Turvaan selustasi" -
vain työntääkseen puukon selkääsi.
Kunpa voisin sanoa, että Kristuksen seurakunnassa asiat ovat eri lailla.
Mutta ne eivät aina ole.
Kun me seurakuntana käyttäydymme maailman tavoin -
ja meillä on valta-asemia ja ihmiset pyrkivät seurakunnan asemiin, -
jotka usein ovat ihmistekoisia asemia, -
se kaikki on hyvin inhimillistä, masentavaa, -
mutta me kohtaamme Jeesuksen.
Raamattu sanoo Hänestä, ettei Hän, vaikka Hänellä oli Jumalan muoto, -
ei katsonut saaliikseen olla Jumalan vertainen, -
vaan tyhjensi itsensä ja teki itsensä tyhjäksi.
Jumalan muoto varmasti Jeesuksessa, -
kolmiyhteisen Jumalan toisessa persoonassa, -
tarkoittaa Hänen kirkkauttaan.
Jesaja näki näyn Kristuksen kirkkaudesta.
Jes. 6: "Minä näin Herran. Hänen kirkkautensa oli kaikkialla."
Joh. 12:41 sanoo, -
että Jesaja näki Kristuksen kirkkauden.
Hesekiel sanoi kirkkaudesta: -
"Minä näin Herran kirkkauden hahmon."
Muoto tarkoittaa jumaluuden julki tuomista.
Usein sitä kuvataan hyvin kunniakkaalla tavalla.
Se muoto oli sopiva, koska Hän oli se, kuka Hän on.
Hän ei ryöstänyt Jumalaa heijastaessaan Jumalan kirkkautta.
Se oli Hänen tasaveroinen oikeutensa.
Ikuisen Jumalan Ikuinen Poika Jeesus oli täysin alistunut, -
ei toisarvoinen, vaan täysin alistunut Isän kirkkaudelle.
Mutta Jeesus sanoi: -
"Vaikka minun pitää luopua kaikesta tästä -
saadakseni ihmisen muodon, -
minä teen sen iloiten, koska se on Sinun tahtosi.
Koska se on avain Jumalan kertomuksessa, -
joka on niin maailmaa rakastanut, että antoi ainokaisen Poikansa."
Tiedämme, että Jeesus tunsi sen hyvin syvästi, -
sillä elämänsä ja työnsä lopussa ennen ristille menoaan -
Hän rukoili, Joh. 17:5: -
"Ja nyt, Isä, kirkasta sinä minut tykönäsi sillä kirkkaudella, -
joka minulla oli sinun tykönäsi, ennenkuin maailma olikaan."
Hänellä oli muoto, joka ilmensi Jumalan kirkkautta.
Hän oli tasavertainen Jumalan kanssa. Hän oli itse Jumalan kirkkaus.
Ei vähäisemmän olennon vähäisempi kirkkaus.
Tasaveroinen Jumalan kanssa. Hän sanoi: "Olen tasaveroinen.
Minulla on sama kirkkaus kuin Jumalalla.
Se on oikeuteni, ja se kuuluu minulle.
En aio vaatia oikeuksiani. Luovun oikeuksistani.
Se ei ole mitään, mistä tahtoisin pitää kiinni."
Hän ei katsonut saaliiksensa olla Jumalan kaltainen.
Hän ei siis ryöstänyt Jumalalta kirkkautta itselleen.
Hän ei myöskään pitänyt siitä kiinni, -
niin että olisi sanonut: "Tätä et ota minulta pois."
"Tämä on oikeuteni." Ei, ei. Hän luopui siitä.
Tämän voi myös lukea näin: "Jeesus ei tavoitellut kirkkautta."
Se ei ollut Hänen tartuttavissaan.
Lukiessamme näemme, -
että Jeesus kirkastettiin ja Hänelle annettiin muita nimiä ylempi nimi.
Ymmärrämme sen olevan maailmankaikkeuden herruuden nimi.
Normaalisti se oli Isän aluetta.
Mutta Jeesus sai sen -
vain antaakseen sen eräänä päivänä takaisin Isälle.
Hän ei ole vallanhaluinen persoona, joka vaatii oikeuksiaan -
ja yrittää käyttää asemaansa oman edun tai hyödyn hyväksi.
Se oli täysin päinvastaista.
Todellisen suuruuden asenne on ensinnäkin sitä, -
että kieltäytyy seuraamasta omaa itsekästä kunnianhimoa -
yli Jumalan suunnitelman elämässään.
Suuren mielenlaadun, suuruuden mielenlaadun toinen näkökulma -
on laskea alas henkilökohtainen kunnianhimo -
osallistuakseen suurempaan kertomukseen.
Suurempi kertomus ei ole vain vaihtoehto.
Se on varsinainen kertomus.
Ei ole muuta kertomusta -
loppujen lopuksi maailmankaikkeudessa -
kuin Jumalan kertomus. Jumalan, joka oli olemassa jo ennen luomista, -
teki luomakunnan, jotta voimme olla rakkaussuhteessa Häneen, -
ja lähetti Kristuksen rikottuamme suhteen -
tuomaan meidät takaisin luokseen. Tämä on rakkauskertomus.
Tämä rakkaus ei ole peräisin -
Amorin ampumista nuolista.
Se on kertomus, joka on taottu veren, kyynelten ja tuskan ahjossa -
ristinkuolemassa.
Vain Jumalan kertomukselle ja tahdolle antautunut elämä -
voi olla suuri Jumalan silmissä.
Tämä ei ole valinta eikä mikään.
Pohtikaa sitä, mutta tiedän, mikä on vastauksenne. Esitän kysymyksen.
Jos sinun pitäisi valita, -
saavuttaisitko suuruutta maailman silmissä -
vai saavuttaisitko suuruutta -
Jumalan silmissä, -
kumman valitsisit? Älä vastaa. Kaikki valitsisivat tämän.
Teillä on ymmärrys, -
että Jumala on lopullinen todellisuus ja Hänen mielipiteensä ratkaisee.
Todellinen suuruus on Jeesuksen mielenlaatu, -
joka sai Hänet jättämään taivaan mukavuudet.
On aikoja, monesti, ja kokonaisia ajanjaksoja, -
jolloin meidän pitää läpikäydä epämukavuus -
ja valita se -
nähdäksemme valtakunnan tulevan.
Oletko ikinä ollut tilanteessa, että Jumala on valinnut sinulle -
jotain epämukavaa ja halusit Hänen muuttavan mielensä?
Te muut olette...
En tiedä. Mutta niin käy kaikille.
Hyppäämme isompaan kertomukseen.
Sinun pieni osasi on äärimmäisen merkittävä.
Kun kaikki pienet osat laitetaan yhteen, -
muodostuu tuotanto. En puhu vain teatterista.
Teillä on Jumalan historiallisen kertomuksen todellisuus.
Se riippuu Kristuksen nöyryyden varassa ihmiskunnassa -
ja kutsuu meitä jäljittelemään Häntä, ei ulkoisilla ponnistuksilla -
vaan antamalla Kristuksen elämän ilmetä ja kukoistaa meissä.
Mekin hyppäämme isompaan kertomukseen, maksoi mitä maksoi.
Hän antaa esimerkkejä ja pohtimisen aiheita.
Kun Hän kutsui Paavalin, Hän käski kertoa hänelle, miten hän kärsisi.
Jumala ei aina paljasta, -
mikä meitä odottaa, kun seuraamme Kristusta.
Suuruutta mitataan siis mielenlaadulla, -
joka kieltäytyy tarttumasta valta-asemiin -
tai itsensä ylentämisestä.
Mittapuuna on Hän, joka itse -
tyhjensi itsensä kaikesta muusta kuin rakkaudesta, Charles Wesleyn sanoin.
Tyhjensi itsensä ja vuodatti verensä Aadamin suvun takia.
Hän kulki rakkaudellisen toisiin suuntautumisen tien, -
maksoi mitä maksoi. Ei teoreettisesti, -
vaan käytännössä ja todellisuudessa se maksoi Hänelle kaiken.
Tietäen, että Jumala, jota me palvelemme, -
on Jumala, joka runsaasti palkitsee meidät, -
sillä uhrautuvuuden jälkeen tulee hedelmällisyys.
Ristin jälkeen tulee ylösnousemus -
ja korottaminen.
En usko Jeesuksen sanoneen: "Teen sen parannellakseni itseäni."
Hän sanoi: "Teen sen palvellakseni Isää ja ihmiskuntaa."
Sellaisesta uhrautuvuudesta ja todellisen suuruuden mielenlaadusta -
löydämme Jumalan, joka pystyy ilmentämään, -
mitä suuruus todella on.
Elä sillä suuruuden, uhrautuvuuden ja nöyryyden asenteella, -
niin yhtenä päivänä Jumala näyttää maailmalle -
valtakuntansa suuruuden, todellisen suuruuden, -
sinun elämäsi kautta.
Hän ilmentää kirkkauttaan kauttasi niin, -
että voit sanoa: "Kiitos, Isä, mutta Sinulle kaikki kunnia -
Jeesuksen nimessä." Aamen.
Suomennos: Marianne Tenetz