KENSINGTON TEMPLE Lujan uskon kasvattaminen
COLIN DYE: KUINKA KASVATTAA LUJA USKO?
Puhun tänään siitä, kuinka kasvattaa luja usko.
Saatat sanoa: "Sitähän joka sunnuntai on."
Usko tulee kuulemisesta ja kuuleminen Jumalan Sanasta.
Rakennamme uskoanne.
Joskus tuntuu, että usko tulee ja menee, -
ja tarvitsemme vahvistusta.
Tahdon tänään saarnata sydämellenne -
enemmän kuin tietoa. Opetus on hyvin perustavanlaatuinen.
Tahdon sen olevan jakamista, -
sillä hengellisessä maailmassa tapahtuu jotain erityistä.
On olemassa syövyttäviä ja kuluttavia voimia, -
joiden vuoksi meidän on aina vain vaikeampi seistä lujina tänään.
Mutta kun meno kovenee...
Ei, ei. Jumalan miehet ja naiset, nouskaa.
Kunhan lasken leikkiä.
Se on kuin eräs minulle tuttu paikka Wightsaarella.
Kävin siellä vuosittain auttelemassa nuortenleirillä.
Leiri järjestettiin Whitecliff Bayssä. Siellä oli suurenmoista.
Huomasin, että rantatörmällä oli taloja.
Monet olivat lomamökkejä.
Vaatimattomia mutta tarkoitukseen sopivia.
Osa taloista oli ympärivuotisessa asuinkäytössä.
Kalliojyrkänteitä kuluttaa kova eroosio.
Joka vuosi jälleen muutama metri oli romahtanut mereen -
talo mukanaan.
Ja taas lisää taloja.
Nyt jyrkänteen reunalla ei ole enää yhtäkään taloa.
Eroosion voimat.
Uskon, ja olette varmasti samaa mieltä, -
että nykypäivänä meitä vastaan on lähetetty monia voimia, -
jotka yrittävät nakertaa uskoamme.
Talojen omistajat eivät rakentaneet talojaan hataralle perustalle.
Kaikkien talojen perustus oli riittävän luja.
Mutta entäpä jos se, millä perustus seisoo, rapistuu?
Sukupolvessa, jossa me nyt elämme, rapistuu paitsi perustus, -
myös se, minkä päällä perustus lepää, on jatkuvan hyökkäyksen kohteena.
Taistelu on hengellinen. Meidän täytyy kohdata nämä tosiasiat, -
mutta kiitos Jumalan, Hän pysyy totuutena.
Ja Jumalan totuus on voimallisempi kuin havaittavat tosiasiat.
En yritä antamaan mallia täydellisyydestä.
Uskon, että pystyisin teeskentelemään täydellistä -
sekunnin murto-osan. En yhtään pidempään.
Tiedätte, etten ole täydellinen. Ei kukaan ole.
Mutta meillä on tämä aarre sisällämme, -
jotta nähtäisiin, että tämä voima ja kirkkaus tulee Jumalasta, ei meistä.
Minusta onkin helpompaa olla oma itsensä.
Ei-uskovien ystävien seurassa.
Ei, koska haluat samaistua heihin ja tehdä salaa samaa kuin he.
Vaan koska he ymmärtävät sen.
Meidän pitäisi parantaa mainettamme.
Olemme joskus kriittisimpiä tuntemiamme ihmisiä.
Kristityt nostavat syyttävän sormensa joskus tosi helposti.
Raamattu käskee auttaa, rakastaa ja rohkaista toinen toista.
Seurakuntamme solutyö on sataprosenttisesti rohkaisevaa.
He sanovat: "Tiedämme, ettet ole täydellinen."
Sanon heille: "No sitten te ymmärrätte."
Olemme matkalla. Olemme opetus- lapsia. Opetuslapsi ei ole vielä valmis.
Haluan antaa seuraavanlaisen mallin. En sano tätä ylimielisyyttäni.
Haluan, että minusta näkyy palava into Jeesukselle.
Se on elämäni pyrkimys ja suunta.
Kyse ei ole siitä, miten pitkälle olen päässyt. Matkaa on vielä paljon.
Kyse on siitä, että menen eteenpäin.
Päätin kauan aikaa sitten, -
etten kompastu asioihin, jotka ovat takanani.
Yleensä kompastuu johonkin edessä.
Pitää peruuttaa, jotta kompastuu johonkin takana.
Emme mene taakse- vaan eteenpäin. Mennyt on mennyttä.
Laitamme sen Jeesuksen veren alle, -
vastaanotamme uutta armoa Jumalalta tänä päivänä -
ja menemme eteenpäin Jumalassa.
Siitä huolimatta, ellemme ole tarkkoja -
emmekä seiso lujina ja pyri vahvasti ja laaja-alaisesti -
rakentamaan uskoamme ja rakentamaan vahvaa uskoa, -
löydämme itsemme vaikeuksista.
Ihmiset tarvitsevat tänä päivänä niitä, jotka sanovat: -
"En usko kristillisyyteen siksi, että se saa tuntemaan oloni hyväksi."
"Uskon kristillisyyteen, koska Jeesus on hyvä."
"En usko sen vuoksi, mitä siitä saan."
"Teen sen siksi, mitä se tuo Jumalalle."
Eikä mikään tuo Jumalalle suurempaa iloa kuin se, -
että me vaellamme uskossa.
Hepr. 11:5―6.
"Uskon kautta otettiin Eenok pois, näkemättä kuolemaa, -
'eikä häntä enää ollut, koska Jumala oli ottanut hänet pois'.
Sillä ennen poisottamistaan hän oli saanut todistuksen, -
että hän oli otollinen Jumalalle.
Mutta ilman uskoa on mahdoton olla otollinen; -
sillä sen, joka Jumalan tykö tulee, täytyy uskoa, että Jumala on -
ja että hän palkitsee ne, jotka häntä etsivät."
Pitää jättää heikko usko. En syytä ketään.
En tarkoita sanoa: "Voi te heikot uskovat."
Haluan olla aito siinä tiedossa, -
että minun tarvitsee keskittyä paitsi uskoni lujana pitämiseen, -
myös uskoni vahvistumiseen jatkuvasti, -
sillä kuluttavia eroosion voimia on kaikkialla.
Yhteiskunta nykyään on niin kaukana Kristuksesta, -
että Kristuksen nimen lausuminenkin on ihmisten mielestä noloa.
Mutta on aika lopettaa häpeäminen -
ja sanoa: "Minä uskon Kristukseen."
"Uskon, että Hän on tie, totuus ja elämä ja ainoa tie Isän luo."
"Ja uskon, että Jumalan tie on paras."
"Paras minulle, paras sinulle. Valinta on sinun."
"En tuputa. Älä sinäkään syytä minua, jos valitsen mennä Jumalan tietä -
enkä seuraa porukkaa, jota sinä seuraat."
Lujan perustuksen rakentamisessa on yksi ennakkoehto.
Ja pitää täyttää kaksi ehtoa, jos aikoo rakentaa lujan uskon.
Ennakkoehto on se, että sinulla on tahto -
mennä lähemmäs Jumalaa.
Se määrää tahdin kaikelle muulle.
Uskossa tärkeintä on suhde.
Se nousee tahdosta mennä lähemmäs Jumalaa -
ja lähestyä Jumalaa. Etsiä Häntä.
Jeesus antaa hienon lupauksen Johanneksen evankeliumissa.
Häneltä kysyttiin: "Mistä tiedämme, että voimme uskoa Sinuun -
ja että Sinä olet se Luvattu?"
Joh. 7:17:ssä Jeesus sanoo: "Jos joku tahtoo tehdä hänen tahtonsa..."
Toisin sanoen jos todella haluat tuntea Jumalan ja tehdä Hänen tahtonsa, -
Jeesus sanoo: "tulee hän tuntemaan, onko tämä oppi Jumalasta, -
vai puhunko minä omiani."
Se on hieno lupaus.
Ja se on rohkaisu sinulle.
Ei-uskovat ystävät esittävät sinulle kaikenlaisia kysymyksiä.
Kysy heiltä: "Jos kristinusko on totta, -
jos Jeesus on se, mikä Hän sanoo olevansa, seuraisitko Häntä?"
Jotkut paljastavat itsensä sanoen: "En seuraisi, vaikka se olisi totta."
Siitä tietää, ettei hän etsi Jumalaa.
Mutta jos joku vilpittömästi haluaa tietää totuuden: "Jos tämä on totta, -
minä tahdon sitä", -
silloin hän on valmis. Jumala ilmoittaa itsensä.
Ja jos todella haluat lisää Jumalaa, -
jos todella, todella, -
todella haluat lisää Jumalaa, voit saada sitä.
Se on sydämen asia.
Ennakkoehto on siis tämä kaipuu. Joku voi kutsua sitä uteliaisuudeksi.
Toiselle se voi olla syvä, vaistonvarainen kaipuu.
Tieto, että Jeesuksella on totuuden ja elämän sanat.
Vaikka ei ymmärtäisi kaikkea... On monia asioita, joita emme ymmärrä.
Tiedämme, ettei ole ketään muuta.
Vaikka huomaisit väittäväsi Jumalaa vastaan.
Kerro se Hänelle. Hän tietää sen muutenkin. "En ymmärrä Sinua."
"Itse tekisin eri tavalla." Jumala sanoo: "Niinkö?"
Meidän ei tarvitse ymmärtää kaikkea.
Raamatussa on oppeja, jotka ovat minusta vaikeita.
Mutta tiedän niin vähän verrattuna siihen, mitä Jumalasta voidaan tietää,-
että olen valmis luottamaan Jeesuksen persoonaan.
Tiedän, että se, joka on kanssani uskossa, -
johtaa minut vaellukseen uskossa, ja eräänä päivänä minä tunnen, -
niin kuin Hän tuntee minut nyt.
Onko se ennakkoehto sydämessäsi?
Monesti se on sunnuntai sunnuntailta. Se on hyvä tapa. Älä hylkää sitä.
Älkää hylätkö seurakunnan kokousta niin kuin joillakin on tapana.
Tapahtuu eroosiota. Tulkaa ja rohkaiskaa toinen toistanne.
Tulkaa niin kuin tänään. Aistin sen.
Sydän avoinna vastaanottamaan lisää Jumalalta. "Haluan lisää Häneltä."
Niin. Te haluatte. Minäkin haluan.
Se on ennakkoehto. Jos se täyttyy, muukin seuraa.
Kaksi ehtoa, kaksi tapaa, miten luja usko rakennetaan.
Sen, joka tahtoo lähestyä Jumalaa, täytyy uskoa, että Hän on olemassa.
Miten vaarallinen käännös.
Kyse ei ole olemassaolosta, vaan siitä, kuka Hän on.
Ei vain, että Hän on. Totta kai Hän on!
1. Moos. kirja alkaa: "Alussa Jumala". Jumala on. Hän vain on.
Mutta ei ainoastaan ole. Sanotaan: "Jumala loi."
Tiedämme, kuka Hän on, siitä, mitä Hän on tehnyt, -
ja siitä, miten Hän on ilmoittanut itsensä.
Raamattu kertoo, kuka Hän on. Jeesus näyttää meille, kuka Hän on.
Hän on kaikkivaltias, kaikkivoipa, rakastava, anteeksi antava ja antelias.
Ja Hän on isämme!
Usko on keskittymistä Jumalaan.
Kuunnelkaa tätä toteamusta.
Kuunnelkaa se loppuun.
Sinun uskosi ei pelasta sinua.
Jeesus, keneen sinä uskot, pelastaa sinut.
Näettekö eron?
Jotkut yrittävät rakentaa uskoa keskittymällä uskoon.
Älkää keskittykö omaan uskoonne. Keskittykää Jeesukseen.
"Uskoni on heikko." Katso Jeesukseen! Silloin uskosi kasvaa.
Tajuat, ettei kyse ole sinusta eikä mielesi asenteesta tai tiedosta, -
vaikka ne ovat hyviä asioita. Kyse on siitä, kuka Hän on.
Rukouselämässäni on eräs ajatus, ja se menee seuraavalla tavalla: -
Jumala on niin suuri, -
ettei mikään pyyntöni ole Hänelle liian vaikea.
Mutta Hän ei ole niin suuri, ettei elämäni pieninkin yksityiskohta -
kiinnostaisi Häntä. Hän on kiinnostunut pienimmistäkin asioista.
Joskus pyydän pieniä asioita, ja minua melkein nolottaa.
Mutta Jumala muistuttaa, että Hän tietää hiustenikin määrän.
Häneltä voi pyytää isoja ja pieniä asioita.
Uskosi kasvaa, kun saat jatkuvaa, kasvavaa ilmestystä siitä, -
kuka Jumala on.
Toiseksi: Usko, että Hän palkitsee ne, jotka etsivät Häntä.
Ilman uskoa on mahdotonta miellyttää Jumalaa.
Ihmiselle moni asia on mahdollinen.
Mutta yksi asia ylittää ihmisen kyvyt.
Se on tuntea Jumala ja rakastaa Jumalaa -
ja saada syvimmät kysymykset ja kaipuut -
ja elämän tarpeet tyydytetyksi -
Hänessä ja siinä, mitä Hän valitsee antaa sinulle.
Se on yliluonnollista.
Ei pidä hätkähtää niitä, jotka sanovat: "Se on vain sinun mielipiteesi."
Se ei ole minun mielipiteeni. Uskomme Jumalan kirkkauteen.
Jumalan kirkkaus on sitä, että Hänen mielipiteensä ratkaisee loputtomiin.
Kun luomme yhteyden Jumalan mielipiteeseen, -
siirrymme luonnollisesta maailmasta -
yliluonnolliseen maailmaan, -
jossa mahdoton tulee mahdolliseksi, näkymätön tulee näkyväksi, -
aineeton tulee käsin kosketeltavaksi. Se on uskonvaellusta.
Siksi Jumala haluaa herätellä tätä elämässämme.
Siirrymme inhimillisestä mahdottomuudesta -
jumalallisiin mahdollisuuksiin, ja tarvitsemme sellaisia ihmisiä tänään.
Älä anna ihmisten sanoa, että sinun uskosi Jumalaan -
on vain henkilökohtainen mielipiteesi.
Se ei ole. Se on ilmestys perimmäisestä todellisuudesta, -
kaikkivaltiaasta Jumalasta, joka on Isäsi.
Kun uskot Häneen, Hän nostaa sinut siihen samaan todellisuuteen.
Usko, että Hän on kaikkea, mitä Hän on.
Ja ymmärrä sitten tämä.
Hän on hyvä Jumala.
Hän palkitsee -
eikä kitsastele.
Kuinka kaipaankaan saada ihmiset uskomaan tämän.
Nytkin elämässäni, aina kun minulla on vaikeaa, -
sanon: "No niin, Colin.
Mene ohjelman mukana."
Mielessäni alan helposti ajatella: -
"Tämä ei ole reilua. Haluan tehdä tuota. Haluan tuon.
Miksen voi saada sitä? Mikset anna minulle, mitä haluan?
Jumala, olet ilkeä ja kitsas. Et halua sitä, mikä siunaa minua."
Meillä on sellainen kuva Jumalasta, että Hän sanoo: -
"Tuolla alhaalla on nyt ihmisiä, joilla on liian hauskaa.
Annetaanpa muutama lisäkäsky.
Mitä he tekevät? Suklaakakku! Unohtakaa se.
Kirjoitetaan 11. käsky. Älä syö suklaakakkua."
Jumala antaa kaiken. Ja jos on joitakin rajoja, -
niin kuin niitä on, -
ne ovat meille siunaukseksi ja omaksi parhaaksemme, -
koska Jumala on hyvä Jumala.
Et jää ikinä vaille palkkiota.
En väitä, että se on aina mukavaa ja helppoa.
Ristin kantaminen ja Jeesuksen seuraaminen -
ei tunnu hyvältä.
Mitä minä sanon? Ettei Jeesuksen seuraaminen tunnu aina hyvältä.
Moniko tietää, että se on totta?
Pidemmän päälle emme kadu sitä, että hylkäsimme roskan, -
kun näemme puhtaan kullan, joka meitä odottaa.
Jumalan valtakunnassa hyvän olon tunne ei aina tule heti.
Sitä tulee tuskin koskaan.
Meidän pitää olla kypsiä ja sanoa: "Jumala, minä luotan Sinuun, -
silloinkin kun en näe vastausta.
Uskon Sinuun, kun ihmiset käskevät minun kirota Jumala ja kuolla.
Luotan Sinuun, tapahtuipa minulle mitä ikinä.
Sinä olet hyvä. Ei ole toista vertaistasi.
Sinä olet Herra. Sinulla on valta.
Vaikka en ymmärrä sitä ja vaikka et heilauta taikasauvaa -
ja muuta kaikkea hyväksi kuudessa sekunnissa, uskon Sinuun silti."
Muistatko tarinan lampun hengestä?
Se on paha henki, mutta näytän sen kautta, miten tärkeää on, -
ettemme anna ympäröivän kulttuurin nakertaa mieltämme.
Kun taikalamppua hierottiin, ulos tuli henki.
Se on demoni. Niin vaarallista tämä on.
Tämä on demoninen elementti.
Henki kumartaa eteesi ja sanoo: -
"Mitä ikinä tahdot, sen minä toteutan."
Se on täysi vastakohta.
Ensinnäkin emme hiero mitään, jotta Jumala ilmestyy. Hän on läsnä.
Kun tunnistamme Hänen läsnäolonsa, me kumarramme ja sanomme: -
"Herra, teen niin kuin tahdot."
Se on täysin käänteinen.
Ja itse asiassa se on... tarkka analyysi kulttuuristamme.
Se pitää tehdä käänteiseksi. Mikään ei nakerra uskoa enempää kuin ajatus, -
että Jumalan pitää palvella meitä. Päin vastoin: Me palvelemme Häntä.
Silloin löydämme ilon, tyytyväisyyden ja kaiken muun, mutta...
Hän on Herra.
Emme me.
Ihmiset yrittävät muovata Jumalasta omanlaisensa.
"Yhteiskunta on muuttunut. Tämä ei ole enää syntiä."
"Pitää vain hyväksyä tämä ja mennä virran mukana."
Ei. Sellaiset asiat nakertavat uskoa Jumalan Sanaan ja Sanan Jumalaan.
Näissä asioissa se ratkaistaan.
Jos haluaa lähemmäs Jumalaa, pitää uskoa, että Hän tietää parhaiten.
Vaikka rukoilisi tuhat kertaa vastausta saamatta, -
luota Häneen, että se on parhaaksesi.
Hän tietää. Hän on viisas.
Täällä on varmasti ihmisiä, jotka ajattelevat: -
"Ellen olisi kristitty, voisin tehdä niin."
Et tarkoita sitä. Ajattelet vain.
"Ellen olisi kristitty, olisin voinut tehdä sopimuksen."
"Olisin voinut saada sen tytön."
"Olisin voinut tehdä itsestäni jotain."
"Mutta nämä typerät kristilliset säännöt, -
että pitää elää puhtaasti, rehellisesti, rehdisti." Ei!
Tajuat, miten naurettavalta se kuulostaa.
Tuot itsesi linjaan Sanan kanssa: -
"Hän palkitsee ne, jotka etsivät Häntä.
Hän on uskollinen tänään, huomenna, ylihuomenna, tästä ikuisuuteen.
On vain yksi, johon uskoa: elävä Jumala."
Aamen ja aamen.
Monet lannistuvat, koska he yrittävät, mutta tilanne vain pahenee.
He tuntevat itsensä huonoiksi eivätkä halua tulla seurakuntaan.
Jos tulevat, heiltä tivataan: "Missä olet ollut?"
"Et ole käynyt kuuteen viikkoon!" - "Olen täällä nyt."
"Jos tietäisit, mitä käyn läpi, et olisi niin ankara."
"Sanoisit: 'Ihana nähdä sinua!'"
Olenko jo sanonut riittävästi?
Jos olet ymmärtänyt, sano "aamen". Teen yhteenvedon.
Mitä olemme sanoneet tänään?
Kaikki hyvät asiat, kaikki, mikä on hyvää, -
tulee Jumalalta.
Et etsi vastausta sisältäsi. Katso ylös!
Jumala on vastaus -
elämäsi kaikkiin perimmäisiin tarpeisiin ja kysymyksiin.
Se on vastoin kulttuuria, joka sanoo: "Vastaus on sisälläsi."
Ei ihme, että ihmiset ovat sekaisin.
Toinen oppimamme asia.
Otetaan tämä onkeemme.
Elämässäni Kristuksessa -
ei pohjimmiltaan ole kyse siitä, mikä tuottaa minulle hyvää oloa.
Se on vastavirtaa kulttuurissamme.
"Minä teen näin, koska pidän siitä." Entä sitten Jumala?
"Jos Hän haluaa estää minua pitämästä hauskaa -
ja toteuttamasta itseäni, sitä pahempi Hänelle."
Ei. Meidän pitää näyttää todeksi, että me elämme Jumalan kirkkaudeksi -
ja haluamme miellyttää Häntä, emme itseämme.
Ilman uskoa on mahdoton olla Hänelle otollinen, miellyttää Häntä.
Jumalaa miellyttää nähdä: "Tuo ihminen on ahtaalla.
Hän on ymmällään. Minä tiedän, mutta en kerro.
Haluan, että hän luottaa minuun kaikesta huolimatta."
Et jää palkkiota vaille, et tässä elämässä etkä tulevassa.
Voitko uskoa sen? Se on evankeliumi.
Loppujen lopuksi, miten kunnioitamme Häntä?
Ydinkysymys ei ole se, mikä tuottaa minulle hyvän olon, -
vaan mikä miellyttää Häntä. Usko miellyttää Jumalaa.
Ja lopuksi.
Siksi me -
tahdomme vaeltaa Hänen kanssaan.
Siksi Eenok vaelsi Jumalan kanssa.
Se oli hyvin tiivis ja läheinen suhde.
Ja kerran tällä päivittäisellä kävelyretkellä -
Eenok sanoi: "Taidanpa kääntyä kotiin päin."
Jumala sanoi: "Et tänään. Jatka kävelemistä."
Ja hän meni suoraan ylös taivaaseen.
Jumala sanoi: "Minä haluan lapseni kotiin."
"Eenok, älä mene kotiin tänään. Tule minun kotiini."
Vaellus Jumalan kanssa on samaa kuin uskonvaellus.
Tahdomme sitä, koska se on Hänelle mieleen.
Sillä tavalla te kasvatatte lujan uskon.
Suomennos: Marianne Tenetz