KENSINGTON TEMPLE Evankeliumi on tarkoitettu kaikille
COLIN DYE: EVANKELIUMI ON KAIKILLE
Pyydän avaamaan Raamatusta luvun Luuk. 14.
Evankeliumi on tarkoitettu kaikille.
Ketään ei suljeta pois.
Aion lukea katkelman tästä.
Kerron kuitenkin hieman johdantoa, -
koska se auttaa myöhemmin sanomassa.
Tässä on Jeesuksen vertauksia.
Ne kaikki käsittelevät pitoja.
Yhteen kokoontumisia ja pidoista nauttimista.
Tiedämme tietysti, että pidot on tärkeä kuvaannollinen ilmaus ja metafora -
Jumalan valtakunnalle.
Jumalan on valmistanut pidot. Niitä kutsutaan Hänen valtakunnakseen.
Menemme pitoihin ja nautimme valtakunnan hyvyyksistä.
Jeesus tekee huomioita eräissä pidoista.
Hän antaa neuvoja. Kyse ei ole pelkästään käyttäytymissäännöistä -
tai nolojen tilanteiden välttämisestä.
Hän neuvoo ottamaan pidoissa vähäisimmän paikan.
Jos ottaa tärkeimmän paikan ja juhliin tulee joku arvokkaampi, -
sinun täytyy siirtyä, ja se on noloa.
Se kuulostaa neuvolta, jonka joku aikuinen antaa sukulaislapsille.
Itse asiassa se on vertaus.
Jeesus teroittaa tätä periaatetta: -
Ne, jotka nöyrtyvät, ylennetään.
Nöyryys on valtakunnassa ratkaiseva asia.
Sitten sanotaan myös, että kun järjestätte pitoja, -
älkää kutsuko pelkästään rikkaita ystäviänne.
Kun kutsuu ystäviä ja muita, jotka järjestävät pitoja, saa itse kutsuja.
Joku kutsui meidät syömään. Milloin itse vuorostamme kutsumme heidät?
Jeesus sanoo: "Älkää olko sellaisia.
Kutsukaa pitoihinne sellaisia, jotka eivät pysty maksamaan takaisin."
Se, miten osoitatte rakkautta, sosiaalista välittämistä -
ja armoa muille, heijastuu, ja te saatte palkkionne, ette täällä vaan taivaassa.
Luetaanpa katkelma. Luuk. 14:15.
"Tämän kuullessaan eräs pöytäkumppaneista sanoi hänelle: -
'Autuas se, joka saa olla aterialla Jumalan valtakunnassa!'
[Jeesus] sanoi hänelle: -
'Eräs mies laittoi suuret illalliset ja kutsui monta.
Ja illallisajan tullessa hän lähetti palvelijansa sanomaan kutsutuille: -
'Tulkaa, sillä kaikki on jo valmiina'.
Mutta he rupesivat kaikki järjestään estelemään.
Ensimmäinen [...]: 'Minä ostin pellon, ja [lähden] sitä katsomaan;
pyydän sinua, pidä minut estettynä'.
Toinen sanoi: 'Minä ostin viisi paria härkiä ja menen niitä koettelemaan;
pyydän sinua, pidä minut estettynä'.
Vielä toinen sanoi: 'Minä otin vaimon, ja sentähden en voi tulla'.
Ja palvelija tuli takaisin ja ilmoitti herralleen tämän.
Silloin isäntä vihastui ja sanoi palvelijalleen: -
'Mene kiiruusti kaupungin kaduille ja kujille -
ja tuo köyhät ja raajarikot, sokeat ja rammat tänne sisälle'.
Ja palvelija sanoi: 'Herra, on tehty, minkä käskit, -
ja vielä on tilaa'.
Niin Herra sanoi palvelijalle: 'Mene teille ja aitovierille -
ja pakota heitä tulemaan sisälle, että minun taloni täyttyisi; -
sillä minä sanon teille, ettei yksikään niistä miehistä, jotka olivat kutsutut,-
ole maistava minun illallisiani'."
Evankeliumi on kaikille.
Evankeliumi on hyväosaisille, vähäosaisille, -
vaikuttajille ja vaikutuksettomille.
Rikkaille ja köyhille, voimakkaille ja voimattomille, uskonnollisille -
ja ei-uskonnollisille, moraalisille ja moraalittomille, -
oppineille ja oppimattomille.
Lainkuuliaisille ja rikollisille.
Jumalan sydämessä on kuitenkin erityinen paikka -
heikoille, -
syrjäytyneille, hiljaisille, -
kärsiville, -
sorretuille, -
torjutuille -
ja unohdetuille.
Raamattu kertoo, että rahvas otti Jeesuksen hyvin vastaan.
En sano tätä vähätellen vaan tosiasiana. Tavallinen kansa.
Eniten Häntä vastustivat vauraat, vaikutusvaltaiset, -
etenkin uskonnolliseen eliittiin kuuluvat, -
ne, jotka olivat osa sen aikaista uskonnollista instituutiota.
Jeesus saarnasi temppelissä.
Temppelin pylväikössä, jonne kokoonnuttiin epämuodollisesti.
Jeesus opetti heitä. Kerran Hän otti puheeksi käsityksen, -
joka kirjanoppineilla ja fariseuksilla oli.
He olivat eliitin eliittiä. He vähättelivät Jeesusta.
Ihmiset sanoivat, että Jeesus on Messias.
He kutsuivat Jeesusta Messiasta Daavidin Pojaksi.
Teologiasta tiedämme, että se on suuri kohteliaisuus.
Messiashan olisi Daavidin Poika.
Mutta johtajat sanoivat, että Hän on vain tavallinen ihminen -
eikä Häneen tulisi kiinnittää huomiota.
Jeesus kysyykin kansalta: "Kuinka he sanovat, -
että Messias on Daavidin poika? Eivätkö he tunne Kirjoituksia?"
Hän siteeraa Psalmia [vapaasti]: -
"'Herra [eli Jumala] sanoi minun Herralleni [eli Daavidin Herralle]: -
Istu oikealle puolelleni. Kukistan vihollisesi.
Daavid sanoo häntä Herraksi; kuinka hän sitten on hänen poikansa?"
Ymmärtääkseen sen täytyy tutkia asiaa tarkemmin.
Mutta yksi asia on selvä: ihmiset tiesivät.
He eivät ehkä olleet teologian tohtoreita.
Mutta he tiesivät, että Jeesus puhui hyvin -
ja haastoi sen ajan institutionaalista kapeakatseisuutta.
Ihmisiä, jotka olivat valmiit sivuuttamaan selvän todistusaineiston.
He tunnistivat, että tässä oli joku huomattava, -
mutta koska se ei sopinut heidän ennakkokäsityksiinsä ja -asenteisiinsa,
he vähättelivät kaikkia.
Mutta jakeen lopussa sanotaan: -
"Ja suuri kansanjoukko [tavallinen kansa] kuunteli häntä mielellään."
Pidän siitä. Se tarkoittaa, että ne, joiden sydän on avoin -
ja jotka eivät suhtaudu suojelevasti yhteiskunnalliseen asemaansa.
Joilla ei ole omaa lehmää ojassa -
tai joilla ei ole mitään menetettävää vaikka seuraisivatkin Kristusta.
He ovat avoimia.
Se tuo mieleeni Jeesuksen suuren toteamuksen, -
kun Hänet kutsuttiin lukemaan sapattiteksti Nasaretin synagogassa.
Hän luki kohdan Jes. 61:stä.
"Herran Henki on minun päälläni, sillä hän on voidellut minut -
julistamaan evankeliumia köyhille; -
hän on lähettänyt minut saarnaamaan vangituille vapautusta -
ja sokeille näkönsä saamista, päästämään sorretut vapauteen".
Samalla kun evankeliumi on kaikille ja kaikki on kutsuttu, -
Jumalan sydämessä on erityinen paikka -
kaikentyyppisistä ennakkoluuloista kärsiville -
tai syrjäytyneille.
Heidän luokseen meidät on ensisijassa kutsuttu.
Mahdatteko muistaa evankeliumeista kertomuksen Johannes Kastajasta?
Hän oli ilmoittanut Messiaan tulon.
Hänen vaivannäkönsä palkittiin vankilatuomiolla.
Hän sai kuolemantuomion.
Kun tilanne oli sellainen, hän alkoi epäillä. Kukapa ei alkaisi?
Hän lähetti Jeesukselle viestin: "Oletko todella Messias?
Luulin, että Messias muuttaa kaiken paremmaksi.
Mutta tilanteeni on vain huonontunut."
Jeesus ei vastannut suoraan.
Hän sanoi, Luuk. 7:22, takanani: -
"Menkää ja kertokaa Johannekselle, mitä olette nähneet ja kuulleet: -
sokeat saavat näkönsä, rammat kävelevät, pitaliset puhdistuvat, -
kuurot kuulevat, kuolleet herätetään".
Näitä asioita tuomme esiin.
Jeesuksen ihmeille on runsaasti todisteita.
Niille on varhaisia silminnäkijätodistuksia.
Ne tunnustetaan myös kristinuskon ulkopuolella.
Tykkäämme ajatella niitä. Ne ovat merkkejä: valtakunta, kirkkaus, voima.
Innostumme niistä. Mutta unohdamme usein viimeisen merkin.
Se on ratkaisevin merkki.
En voi taata teille tänään ihmettä, mutta voin taata tämän merkin.
Se on: "köyhille julistetaan evankeliumia".
Minusta se on yksi suurimmista merkeistä.
Muistatteko 20. vuosisadan lopun?
Laskinko nyt oikein?
Silloin valittiin vuosisadan merkittävin henkilö.
Voisimme ajatella monia: lääketieteen ja tieteen uudistajia, -
poliitikkoja, suuria johtajia, hallitsijoita ja uudistajia.
Mutta valinta osui erääseen naiseen, äiti Teresaan. Miksi?
Koska hän laittoi evankeliumin käytäntöön.
Hän saarnasi hyviä uutisia köyhille, -
ja mikä tärkeintä, hän tuli hyväksi uutiseksi köyhille.
Se on meidän kutsumme.
Mielessäni tänään kaikuva sanoma, jota tahdon nostaa esiin, -
on vertauksen loppuosa, jossa Herra sanoi palvelijalle: -
"Mene teille ja aitovierille ja pakota heitä tulemaan sisälle, -
että minun taloni täyttyisi."
Käydään jae lyhyesti läpi.
Jeesus vertasi Jumalan valtakuntaa pitoihin.
Se on siis juhla, merkkitapahtuma.
Mahtaakohan ajatus hämmentää sinua hieman?
Kun puhutaan Jumalan valtakunnasta, -
monilla on hyvin erilainen käsitys Jumalasta.
Että Jumala on niin etäällä taivaassa, ettei Hänestä ole hyötyä täällä.
Tai poliisi ja ilonpilaaja.
Hän vain odottaa, milloin kompastut, tuomitakseen sinut.
Se on kaukana todellisuudesta.
Meidän Jumalamme on hyvä Jumala.
Hän on rakastava. Hän on valmistanut valtakunnassaan kaikkea hyvää.
Unohda lempiruokasi.
Valtakunnassa on paljon parempaa.
Kerron esimerkin.
Jälleen kohteena ovat uskonnolliset pilkunviilaajat, puhujana Paavali.
Minusta se on ikävä kyllä yksi uskonnon määritelmistä.
Siinä on jotain positiivistakin. Tiedän, että kristinusko on uskonto.
En kuitenkaan halua katsoa sitä niin. Se on enemmän yhteys, elämäntapa.
Jeesuksen, Jumalan, ihmisten rakastamista. Suhteessa olemista.
Heti kun tulee uskonto, etenkin erittäin institutionaalisen uskonnon muodot, -
tulevat myös ennakkoasenteet ja ylemmyydentunto, -
moraalinen ylemmyydentunto, -
tuomitsevuus, lakihenkisyys, pilkunviilaus.
Apostoli Paavali sanoo: "Lopettakaa se."
Jumalan valtakunta, Room. 14:17, ei ole -
lakihenkisiä syömisen ja juomisen sääntöjä.
Vaan Valtakunnan ruokaa on vanhurskaus, -
rauha ja ilo Pyhässä Hengessä.
Tilaisitko sitä ruokalistalta?
Sula rauha ja ilo.
On olemassa rauha, -
jota ei saa mistään kemiallisesta aineesta.
Enkä nyt moiti reseptilääkkeitä, -
jotka pystyvät säätelemään aivokemiaa -
ja auttavat ihmistä vaikeina aikoina lääkärin valvonnassa.
En vastusta sitä. Sanon vain, että on olemassa rauha, -
jota ei pysty tuottamaan keinotekoisesti.
Ilo, ilo Pyhässä Hengessä.
Puhumme taasen sellaisesta ilosta, -
joka on olosuhteiden yläpuolella.
Sinulla voi olla kadehdittavat olosuhteet, mutta olosi on silti surkea.
Enkä nyt kritisoi rikkaita ihmisiä.
Eräät tapaamani rikkaat ovat hyvin onnettomia.
Ei sillä, että raha tekisi onnettomaksi.
Mutta se voi tehdä, jos laittaa turvansa sellaisiin asioihin.
Asiat, jotka tuovat kestävää iloa, ovat niitä, joita ei saa rahalla.
Jumalan valtakunta on täynnä niitä.
Mutta ei unohdeta tärkeysjärjestystä. Ensimmäinen sana on 'vanhurskaus'.
Se esiintyy jälleen nälän ja janon yhteydessä.
Jeesus sanoi: Älkää murehtiko, mitä söisitte ja joisitte ja miten pärjäätte.
Taivaallinen Isänne tietää kyllä tarpeenne.
Hän vaatettaa kedon kukat ja ruokkii taivaan linnut.
Kuinka paljon ennemmin hän huolehtii teistä?
Tässä on teidän velvollisuutenne. Etsikää ensin Jumalan valtakuntaa -
ja Hänen vanhurskauttaan.
Vanhurskaus on enemmän kuin moraalisuutta.
Vanhurskaus on oikeanlainen Jumala-suhde, -
joka perustuu syntien anteeksiantoon.
Syntien anteeksiannon myötä me voimme oppia.
Se ei ole helppoa, mutta voimme oppia antamaan anteeksi muille.
Jumala järjestää siis pidot. Te kaikki olette kutsutut. Ketään ei suljeta pois.
On olemassa kuitenkin ongelma, yksi juttu.
Kutsuun myöntävästi vastaamiseen liittyy eräs ehto.
Nimittäin se, että menemme paikalle kunnioittamaan -
sitä, jonka kunniaksi pidot järjestetään.
Messiasta. Jos Herra järjestää pidot, -
ja pidot ovat Hänen kunniakseen, -
pitoihin meneminen ja pidoista nauttiminen -
merkitsevät Hänen tunnustamistaan.
Siinä on ongelma, ja ongelma on meissä.
Sitä on vaikea selittää, -
mutta kun ajattelemme sitä, loppujen lopuksi -
ihmisen ongelman sydän on ihmisen sydämen ongelma.
Kuulin tämän lauseen vuosia sitten.
Toki sosiaalisiin ongelmiin täytyy vastata kollektiivisesti.
Voimme vaikuttaa monin tavoin -
taataksemme tasa-arvoiset mahdollisuudet niitä vailla oleville.
Minusta on tärkeää, että kristityt osallistuvat siihen, ja niin me teemme.
Teemme kaikkemme omassa kaupunginosassamme -
ja toimimme myös monilla muilla tavoilla.
Mutta yhteiskunta koostuu yksilöistä.
Yhteiskunta on sairas, koska sydämemme on sairas.
Meistä jokainen on tehnyt syntiä ja on Jumalan kirkkautta vailla.
Raamattu sanoo, että vaellamme kaikki eksyksissä kuin lampaat, -
kukin poikennut omalle tielleen.
Sen vuoksi on vastentahtoisuutta vastata kutsuun myöntävästi, -
jonka ehtona on se, että nöyrrymme.
Sanomme: "Jumala, olen ollut väärässä.
Tarvitsen armoasi ja anteeksiantoasi."
Mutta terveellinen varoitus on se, -
että jos vastaat kutsuun kieltävästi, -
sinä suljet itsesi pois.
Minusta se on hyvin tärkeää.
Tulee ymmärtää, että Jumala on vastaanottavainen Jumala.
Raamatun tunnetuimpia jakeita on Joh. 3:16. Lausutaanko se yhdessä?
"Niin on Jumala maailmaa rakastanut, että antoi ainoan Poikansa, -
ettei yksikään, joka Häneen uskoo, hukkuisi, vaan saisi ikuisen elämän."
Jumalan sydän on kaikille.
Mutta Hän on antanut meille kaikille vapauden.
Kallein ja arvoa antavin lahja, jonka Jumala voi meille antaa, -
on oma vapaa tahtomme.
Jumala ei halunnut meistä robotteja, vaan että valitsemme Hänet.
Teemme hyvin, jos valitsemme Hänet.
Jos emme valitse Häntä, me itse suljemme pois itsemme.
Niinpä Jeesus sanoo, etteivät he ole maistava hänen illallistaan -
vaikka olivat kutsutut.
Taustalla oli toinen kertomus.
Jeesus näet tuli torjutuksi, -
ei juutalaisen kansan keskuudessa, -
vaan sen ajan institutionaalisessa juutalaisuudessa.
Heillä ei ollut sijaa Messiaalle, joka tuli hylätyksi ja halveksituksi.
Ei sijaa kärsivälle Ihmisen Pojalle.
He odottivat poliittista voittoa ja vapautusta -
Rooman raskaan ikeen alta. Mutta heiltä meni ohi keskeinen sanoma.
Niinpä vertauksessa Jeesus sanoi: "Heitetään verkko edemmäs."
Hän heitti verkot niin laajalle, -
että valtaosa meistä oudoista kansojen edustajista -
pitkän ajan päästä kaukana maailman äärissä, -
maailmassa, jota silloin ei osattu edes kuvitella, -
meidät, sinut ja minut, on otettu mukaan, -
ja lisäksi kaikki Israelin lapset, kun he tulevat juhlaan.
Kertomus menee näin. Ensimmäisenä lähetetään -
viralliset kutsut arvovieraille, VIP-henkilöille, -
viikkoja etukäteen, jotta he tietävät varautua.
Alkamisaikaa ei tiedetä, -
mutta kun kaikki on valmista, -
lähetetään sanoma: "Tulkaa! Kaikki on valmiina."
Kuulitte tekosyyt, huonot sellaiset: -
elämäni ja asiani ovat tärkeämmät kuin Jumalan valtakunta.
Väärin. Jumalan valtakunta tulee ensin. Muu kyllä asettuu uomaansa.
Sitten Herra käski mennä kaupungin kaduille ja kujille.
"Olette jo käyneet palatseissa ja hienoissa kodeissa.
Menkää nyt sivukaduille niiden ihmisten luo."
Sosiologisesti mentiin eri ihmisryhmän luo.
Heillä ei ole kaikkein huonoimmin, mutta he ovat kamppailleet.
Silti taloon jää tilaa.
Hän sanoi: "Selvä, ei rajoituksia.
Menkää teille ja kylien kujille. Kaikkialle."
Silloin niissä asui ihmisiä, joilla ei ollut muuta paikkaa.
Heillä ei ollut mitään. He elivät tähteillä ja muuta.
Hän tarkoitti, ettei ollut rajoituksia.
Se ei tarkoittanut vain erilaisia sosiaalisia ryhmiä.
Hän käski mennä niiden luo, jotka olivat poissuljetuimpia.
Tämä ei ole sosiaalinen tai poliittinen kommentti, -
vaan hengellinen ja teologinen.
Menemme sinne, missä meitä tarvitaan eniten.
Kristityt kautta historian ja edelleen -
ovat olleet ensimmäisenä paikalla, kun on tapahtunut tragedia.
Ensimmäisenä paikalla, kun on jokin tarve.
Me olemme paikalla. Olemme niitä, jotka ovat läsnä.
Rohkaisen teitä. Olemme tehneet hyvää työtä, -
mutta rohkaisen: Jumalan kansa, voimme tehdä vielä enemmän.
Menkää kärsivien luo. Niiden luo, jotka eivät ole ikinä kuulleet.
Kyse on myös sukupolvista.
Olen tehnyt paljon työtä milleniaalien parissa.
Se on sukupolvi, joka on poissuljetuin meidän toiminnastamme.
Työssämme juuri mikään tuskin koskettaa heitä.
Tapaan heitä, keskustelen. Opin heiltä. Mahtavaa porukkaa.
Olen maininnut Psalmista 23, -
"Herra on paimeneni" ― ikinä kuullutkaan.
Isä meidän -rukous ― ikinä kuullutkaan. Puhun 25―28-vuotiaista.
Niinpä ihmiset, jotka eivät ole ikinä kuulleet, -
jotka ovat valmiit.
Yksi ehto on, että me kaikki -
nöyrrymme ja sanomme: "Jumala, tarvitsemme tätä. Meidän on nälkä."
Vielä yksi sana. "Pakota heitä tulemaan sisälle."
Pakottaminen. Jeesus ei tietenkään tarkoita tätä kirjaimellisesti.
Se kumoaisi vapaan tahdon. Ei.
Se tarkoittaa, että kerrot Jeesuksesta -
niin vahvasti, innostuneesti ja vetoavasti, että vakuutat heidät.
Todistuksesi on vakuuttava. Osaat suostutella.
Ketään ei voi pakottaa. Älä edes yritä.
Ole oma itsesi kristittynä ja uskovana -
kaikkine heikkouksine ja virheinesi.
Muistan, kun synnyin uudesti. Olin vielä kuninkaallisessa balettikoulussa.
Menin kerran jouluna kotiin -
kuplivana, hohtavan valkoisena, hymyilevänä...
...uudestisyntyneenä kristittynä.
Luulin, että ainoa tapa tehdä ihmisiin vaikutus on olla -
mahdollisimman täydellinen.
Se kesti alle viikon. Ajattelin: "He eivät kuuntele minua enää."
Arvatkaa mitä? He tulivat pyytämään rukousta. Juttelemaan.
Ihmettelin kovasti. Kun olin täydellinen, heitä ei kiinnostanut.
Kun tyrin, heitä alkoi kiinnostaa.
"Aivan. Nyt tiedämme, ettet puhu itsestäsi. Puhut Hänestä."
Suunnilleen niin he sanoivat.
Tärkeintä ei ole olla täydellinen, vaan olla aito.
Välittää.
Joskus ihminen oppii olemaan empaattinen -
vain läpikäymällä itse vaikeita aikoja.
Suomennos: Marianne Tenetz