KENSINGTON TEMPLE Radikaali jumalasuhde
COLIN DYE: JEESUKSEN RADIKAALIT SEURAAJAT
Radikaali suhde
Tämä on toinen osa sarjassani "Kristuksen radikaalit seuraajat".
Ensimmäisessä osassa puhuin siitä, kuinka Kristuksen radikaalit seuraajat -
ovat kohdanneet radikaalisti Jumalan rakkauden.
Kaikki alkaa Jumalan rakkauden kokemisella Kristuksessa.
Rakkauden, jolla Jeesus sinua rakasti -
antaessaan henkensä sinun puolestasi ristillä -
häpeää kaihtamatta, kirkkauden hyljäten, -
taivaan mukavuudesta kieltäytyen.
Hänestä tuli sijaisuhri syntiemme edestä.
Se oli Jumalan rakkauden ylenpalttinen osoitus.
Raamattu: Ei, että me rakastimme Jumalaa vaan Hän rakasti meitä -
ja lähetti Poikansa maailmaan. Paavali: Elämänne uskovana -
tulee olla juurtunut ja perustunut tähän rakkauteen.
Ja kaikki, mitä siitä seuraa, virtaa tästä jumalallisesta kohtaamisesta -
Kristuksen ja Hänen rakkautensa kanssa.
Tänään tahdon osoittaa, kuinka me rakennamme rakkauden perustalle -
ja astumme sisään radikaaliin Kristus-suhteeseen.
Nykyisin sana "radikaali" liitetään usein valitettavasti -
uskonnolliseen ääriajatteluun, usein väkivaltaiseen ääriajatteluun.
Mutta radikaalissa kristillisyydessä on kyse rakkaudesta, ei väkivallasta.
Radikaali on joku, joka läpikotaisin ja johdonmukaisesti -
noudattaa ensimmäisiä, perustavanlaatuisia periaatteita -
jopa siinä määrin, että tuloksena on yhteiskunnan radikaali muutos.
Radikaali kristitty on siis joku, jonka elämä on läpikotaisin yhtäpitävä -
Jeesuksen opetuksen kanssa.
Näin radikaaleilla on vaikutusta.
He voivat saada aikaan perinpohjaista muutosta -
omaan elämäänsä ja ympärillä olevien elämään -
ja jopa koko yhteiskuntaan.
Sanomani perustuu kahteen raamatunpaikkaan, Matt. 16:24:ään -
ja tekstiin Luukkaassa. Matt. 16:24: -
"Silloin Jeesus sanoi opetuslapsillensa: -
'Jos joku tahtoo minun perässäni kulkea, -
hän kieltäköön itsensä -
ja ottakoon ristinsä ja seuratkoon minua.'"
Sitten Luuk. 14:33.
Jeesus on kertonut vertauksia. Hän päättää vertaukset näin, j. 33: -
"Niin ei myös teistä yksikään, joka ei luovu kaikesta, mitä hänellä on, -
[ei] voi olla minun opetuslapseni."
Näette, kuinka esitän määritelmän -
Kristuksen radikaaleista seuraajista tai opetuslapsista.
Opetuslapsi on joku, joka luopuu kaikesta, -
ei vain osasta vaan kaikesta ― ei vähästä osasta vaan kaikesta.
Luopuu kaikesta -
tavoitellakseen Kristusta ja vain Kristusta.
Se on radikaalia.
Rakkauteen juurtuminen ja perustuminen on muutakin -
kuin vain pään tieto siitä, että niin on Jumala maailmaa rakastanut -
että Hän antoi ainoan Poikansa...
Tuo teksti on perustavaa laatua ja mahtava, -
mutta se tulee sisäistää ja käsittää.
Jumalan rakkaus tulee ymmärtää.
Siitä tulee päästä osalliseksi.
Sitä pitää miettiä ja pohdiskella.
Tutkia Raamattua ja pohtia, miten mahtavaa on, -
että Jumala rakastaa paitsi maailmaa, myös minua.
Ja sitten tietää, että rakkaus on muutakin kuin sen ymmärtämistä, -
kuka Jeesus on ja mitä ristinkuolema merkitsee ― hyvin tärkeitä asioita.
Rakkaus on myös sen kokemista. Siihen tarvitsemme Pyhää Henkeä.
Siksi Paavali sanoo Room. 5:5:ssä: - "mutta toivo ei saata häpeään; -
sillä Jumalan rakkaus on vuodatettu -
meidän sydämiimme Pyhän Hengen kautta, joka on meille annettu."
Tämä on siis radikaali kokemus Jumalan rakkaudesta.
Ja se ei jää vain subjektiiviselle, emotionaaliselle -
tai älylliselle tasolle, vaan siitä tulee meille niin perustavanlaatuinen, -
että päätämme määritellä itsemme Jumalan rakkauden kautta -
ja elää todeksi Jumalan rakkautta johdonmukaisesti -
radikaalissa opetuslapseudessamme.
Se alkaa rakkauteen juurtumisesta ja perustumisesta -
ja myös rakentaa rakkauden perustukselle.
Se rakentaa syvän, läheisen ja jatkuvan suhteen Kristuksen kanssa.
Sen kautta koko elämä muuttuu.
Ei tietenkään silmänräpäyksessä vaan asteittain, vähitellen ja kasvavasti, -
niin että ihmisestä tulee radikaali Kristuksen seuraaja.
Ja toden totta nykyään -
enemmän kuin mitään muuta tarvitaan sitä, -
että käydään uudelleen läpi ja tajutaan, mitä on olla opetuslapsi.
Radikaalilla opetuslapsella tarkoitan elämää, johon Jeesus meidät kutsui.
Radikaalilla tarkoitan perinpohjaista. Varmasti jokainen Jeesuksen tunteva-
ja Jeesusta rakastava täällä tahtoo seurata Jeesusta.
Usein esteenä on tunne omasta heikkoudesta ja vajavuudesta.
Joskus, aika useinkin, saamme liikaa vaikutteita -
hengellisestä ympäristöstämme, joka painottaa kompromisseja, -
ristin kätkemistä ja tiettyjen aiheiden välttelyä.
Saisi saarnata vain uskosta, paranemisesta, menestyksestä, -
mukavista tunteista, eheytymisestä ja muusta sellaisesta.
Jotkin niistä ovat tärkeitä, mutta kaikki palaa tähän: -
Oletko Jeesuksen todellinen opetuslapsi?
Jos olet, miten rakennat opetuslapsen elämääsi?
Kol. 2:6―7 -
sanoo juuri näin.
Paavali sanoo Kol. 2:6―7:ssa: -
"Niinkuin te siis olette omaksenne ot- taneet Kristuksen Jeesuksen, Herran,-
niin vaeltakaa hänessä".
Kristityksi tullaan siis yksin- kertaisesti sanomalla Jeesukselle: -
"Kyllä. Uskon ja luotan Häneen.
Käännyn pois menneestä ja aloitan uuden elämän Kristuksessa."
Tuo päätös osoittaa, -
ettet ole enää Jumalan tuomion alainen -
vaan sinut on siirretty kuolemasta elämään ja sinä olet pelastettu.
Hän on pelastanut sinut. Et ole pelastanut itseäsi.
Hän ei ikinä muutu. Hän ei muuta mieltään sinusta.
Olet pelastettu ikuisesti ja turvassa ikuisesti.
Se on perustus. Se on niin iso, -
että sille voisi rakentaa vaikka valtavan pilvenpiirtäjän, -
jollaisia näyttää nousevan Lontooseen lähes viikoittain.
Silti monet kristityt rakentavat sille pikkuruisen hökkelin -
sen sijaan että sanoisivat: "Annan Jeesukselle kaiken.
Aion rakentaa elämän, joka tuo kunniaa Hänelle, sillä minä tiedän, -
että vaikka menettäisin kaiken, lopuksi voitan kaiken."
Marttyyrilähetyssaarnaaja Jim Elliot sanoi: "Se ei ole hölmö, -
joka menettää sen, mitä hän ei voi pitää, -
voittaakseen omakseen sen, mitä hän ei voi menettää." Innoittavaa!
Paavali: "Kun kerran olette saaneet perustuksen, Herran Jeesuksen, -
niin vaeltakaa Hänessä [opetuslapsena]."
Jae 7: "juurtuneina häneen ja hänessä rakentuen ja uskossa vahvistuen, -
niinkuin teille on opetettu; ja olkoon teidän kiitoksenne ylitsevuotavainen."
Se on kasvua Kristuksen rakkauden ymmärtämisessä ja kokemisessa -
sekä sen varaan rakentamisessa, -
kunnes olet Hänen rakkautensa täysin valtaama -
ja alat tavoitella Häntä.
"Ota ristisi ja seuraa minua."
Alkukielellä kreikaksi "seurata" tarkoittaa: "tavoitella".
Tavoitella Häntä, jota eniten tahtoo.
Ensin tulee tahto, sitten tavoittelu. Ei voi tavoitella, ellei ole tahtoa.
Ellei tahdo, ei tavoittele Häntä. Voi sanoa tavoittelevansa -
mutta tavoitteleekin sitä, mitä elämässä todella tahtoo.
Sitä Jeesus tarkoitti sanoessaan: "Jos joku tahtoo minun perässäni kulkea".
Alkaa tahdosta. Sana "tahtoo" tässä ei ole innoton.
"Teen nyt tämän, koska minun pitää."
Ei. "Teen tämän, koska tahdon." Ei. "Koska todella tahdon."
Ei. "Todella, todella, todella tahdon."
Miksi? Koska olen nähnyt Hänessä jotain.
Hänessä on elämä. Näen Hänessä jotain niin vangitsevaa ja vetoavaa, -
että vahvin tahtoni ja ainoa todellinen toiveeni -
on tavoitella Häntä suhteessa, jossa Hän on Mestarini -
ja minä Hänen opetuslapsensa.
Jumalan rakkaus voi temmata sinut.
Sana "temmata" kiehtoo minua.
Minulle selvisi, että entisaikoina jos joku oli temmattu, -
se tarkoitti sanomalehdissä, että joku oli kaapattu.
Temmattu, kaapattu. Pidän siitä.
Anna Jumalan rakkauden kaapata sinut tänään.
Anna sen valloittaa sinut tänään.
Anna sen saada sinut valtoihinsa, niin että siirryt uuteen maailmaan, -
uskon ja Taivaan valtakunnan maailmaan, -
todellisen tyytyväisyyden, ilon ja täyttymyksen maailmaan, -
jonka vain Jumala voi antaa.
Avainasia on johdonmukaisuus.
Kaikki kokevat omistautumisen ja sitoutumisen hetkiä.
Niinä hetkinä emme pidätä Jumalalta mitään.
Sitten ajamme kotiin ja jatkamme vanhaa rataa.
Kuinka navigoimme tällä matkalla?
Se tarkoittaa: Aloita hyvin, mene eteenpäin ja päätä hyvin.
Hyvin yksinkertaista. Miten aloitetaan hyvin?
Kuten Jeesus sanoi saarnatessaan ensimmäistä kertaa Galileassa, -
Mark. 1:14―15: -
"Mutta sittenkuin Johannes [Kastaja] oli pantu vankeuteen, -
meni Jeesus Galileaan ja saarnasi Jumalan evankeliumia -
ja sanoi: 'Aika on täyttynyt, ja Jumalan valtakunta on tullut lähelle; -
[se on käsillä, täällä] -
tehkää parannus ja uskokaa evankeliumi'."
"Parannus" tarkoittaa: kääntyä pois.
"Usko" tarkoittaa: "kääntyä puoleen". Käännymme jonkun puoleen -
kääntymällä pois ja jatkamalla Hänen tavoitteluaan.
Siksi on kristityksi tuleminen on helppo osa.
Tutustuu Häneen ja päättää: "Tahdon Hänet". Silloin luopuu vanhasta.
Ongelmana on, että käännymme pian takaisin -
vanhojen asioiden pariin.
Jeesus sanoo: "Ei. Käskin sinun luopua kaikesta ja seurata minua."
Tämä on se toinen jae, Luuk. 14:33.
"Niin ei myös teistä yksikään, joka ei luovu kaikesta, mitä hänellä on, -
[ei] voi olla minun opetuslapseni."
Sadhu Sundar Singh tuli sikhiläisestä taustasta.
Hän syntyi vuonna 1889 ja kuoli vuonna 1929.
Kun hän oli 14-vuotias, hänen äitinsä kuoli.
Perhe kuului yläluokkaiseen sikhisukuun.
Hänen äitinsä kuoli. Hän oli hyvin vihainen Jumalalle.
Kaikille jumalille, eritoten kristinuskon Jumalalle.
Hän poltti koulutoveriensa kanssa leikkikentällä Uuden testamentin.
Yhtenä iltana hän oli epätoivoinen. Ajatteli, ettei hän enää jaksa.
"Ilman äitiä on hirveää. En halua elää.
Ellei Jumala, tosi Jumala, ilmesty minulle tänään, -
menen tänä yönä makaamaan raiteille, kun yöjuna tulee."
Juna ei ollut kaukana.
Hän kärsi tuskaa koko illan, mutta sitten Jeesus ilmestyi.
Jeesus astui hänen huoneeseensa.
Jeesus ilmestyi hänelle. Poika ei koskaan mennyt raiteille.
Ei kuollut sillä tavalla vaan päätti elää koko elämänsä Jeesukselle.
Hän tuli alkuperäiskansasta.
Häntä loukkasivat monet lähettien seurakunnat, -
jotka tuntuivat saavan saarnaajat, pastorit ja jopa seurakunnan jäsenet -
pukeutumaan länsimaalaisittain ja laulamaan länsimaalaisia lauluja.
Hän sanoi: "Tämä ei ole oikein. Haluan tavoittaa oman kansani."
Hän kieltäytyi pukeutumasta anglikaanien papinkaapuun.
Se perustuu roomalaiseen pukuun. Se on jo toinen juttu.
Hän pukeutui intialaisen pyhän miehen, sadhun, asuun.
Hän pukeutui Sadhun kaapuun.
Se on sahraminkeltainen.
Hän piti sikhiturbaaninsa.
Luopui kaikesta omaisuudestaan.
Sanoi: "En ole arvollinen seuraamaan Herrani jälkiä, -
mutta Hänen tavoin en halua taloa enkä omaisuutta.
Hänen tavoin olen kulkuri.
Jaan kansani kärsimyksen, syön minut majoittavien kanssa -
ja kerron kaikille Jumalan rakkaudesta."
Häntä vainottiin julmasti. Hänet väärinymmärrettiin useasti.
Kivitettiin, jätettiin kuolemaan.
Kerrotaan, että hänet heitettiin kuoppaan, murhakuoppaan.
Sinne heitettiin kylän rettelöijät.
Hän oli kaksi päivää kuopassa -
mädäntyvien ja hajoavien ruumiiden seassa.
Sitten hän kuuli, -
kuinka kuopan yläpuolella joku käänsi avainta.
Luukku avautui, ja hän kapusi ulos.
Kuoppaan oli vain yksi avain.
Se riippui ketjussa kyläpäällikön vyötäröllä.
Kyläpäällikkö kutsui kaikki koolle. "Kuka on varastanut avaimen?
Kuka päästi... Kuka on petturi?"
Hän oli hyvin nolona huomatessaan, että avain riippui yhä ketjussa.
Luultavasti Herran enkeli oli pelastanut Sadhun.
Hän kulki kaikkialle jalkaisin.
Hänet tunnettiin "vertavuotavien jalkojen apostolina".
"Olen Herran suuri apostoli." Näytä jalkasi. Vuotavatko ne verta?
Hän kulki kaikkialla kertoen ihmisille Jeesuksesta.
Hän meni syrjäseuduille. Hän unelmoi menemisestä suljettuun Tiibetiin.
Hän kapusi Himalajan solia viedäkseen sinne evankeliumin.
Itse asiassa hän teki viimeisen tunnetun matkansa -
ollessaan vielä nuori mutta ennenaikaisesti vanhentunut ja sairas.
Hän lähti yksin viimeiselle taipaleelle vuoristosolaan, -
eikä häntä sen koommin nähty.
Hän luopui kaikesta omaisuudestaan.
Hän ei kantanut mukanaan ruokaa eikä rahaa.
Vain nukkavierut vaatteet yllään, -
ei suojaa vuoriston hyytävää säätä vasten, -
ja taskukokoinen Uusi testamentti.
Hän herätti monin tavoin keskustelua, sillä hän pukeutui kuin hindu -
samastuakseen omaan kansaansa.
Hänellä oli mystisiä kokemuksia.
Niistä kerrotaan todistuksia.
Emme tiedä, mikä oli näkyä ja mikä tapahtui oikeasti.
Ne eivät sovi yhteen rationaalisen, länsimaisen kristillisyyden kanssa.
Yhden asian me tiedämme hänestä.
Monet todistavat, että hän oli -
kaikista tapaamistaan ihmisistä eniten Jeesusta muistuttava mies.
Myös lasten mielestä. Kerran Sadhu yöpyi lähettien kotona.
Hän oli askeettinen ja ankara itsekieltäytymisessään, -
mutta rakasti elämää. Oli antelias, iloinen ja avoin.
Kun tuli lasten nukkumaanmenoaika, -
lapset kysyivät: "Äiti, voisiko Jeesus laittaa meidät nukkumaan?"
Hän on sanonut näin, koko elämä ristin ympärille muovautuneena.
Hänelle oli katkera pettymys, että hän eli yli 33-vuotiaaksi.
"En pysty edes kuolemaan niin kuin Jeesus. Miksi vielä elän?"
Ei tosin elänyt paljoa vanhemmaksi.
Mutta hän sanoi: "Kun jätämme tämän elämän, -
emme enää saa toista mahdollisuutta kantaa Kristuksen ristiä."
Kiitos Jumalalle tämänkaltaisista todistuksista!
Hänen suosikkitekstinsä: "Hylkään kaiken seuratakseni Kristusta."
Sen saa aikaan vain Pyhän Hengen paljastama Jeesuksen ihanuus.
Miksi seurata Jeesusta? Ensimmäisen vuosisadan juutalaisyhteisö -
odotti Messiasta vapauttamaan heidät roomalaisista, ei synneistään.
Valitettavasti me 2000-luvun uskovat odotamme Messiaalta hyvää elämää,-
ei välttämättä Jumalan elämää.
Mielessä ehkä tämä todistuskirjanen ja varmasti Eldin Corsien saarnat -
erittäin uutena uskovana, -
edelleen kuninkaallisen balettikoulun oppilaana, -
teidän täytyy tietää, kuinka paljon tanssi merkitsi minulle.
Se oli koko elämäni.
Karkasin, lähdin kotoa 16-vuotiaana opiskelemaan tänne balettikouluun.
Esittelin itseni lyhyesti: "Olen Colin Dye. Te teette minusta tähden."
Pääsin sisään siitä huolimatta. "Sinusta tulee vielä pääosan esittäjä."
Kun kohtasin Jeesuksen, mikään siitä ei merkinnyt enää mitään.
Tanssi oli elämäni tarkoitus. Kun löysin Kristuksen, -
todellisen elämäntarkoituksen, kaikki muu menetti merkityksensä.
Käytän paljon aikaa vakuuttaakseni ihmiset mediassa ja taiteessa -
jäämään todistukseksi Kristuksesta, mutta Jumala kutsui minut ulos.
Olin vakuuttunut, -
että minun tuli seurata Jeesusta kirjaimellisesti, oitis ja fyysisesti.
Menin koulunjohtajan puheille mustan nahkakantisen Raamatun kanssa.
"Katsokaapa! Opetuslapset jättivät kaiken seuratakseen Jeesusta.
Minäkin lähden. Hyvästi!"
Johtaja oli hyvin viisas.
Hän otti yhteyttä piispaan, joka yritti pelastaa minut herätyspelastuksesta.
Mutta lakimääräiset holhoojani olivat kristittyjä, vanha pariskunta.
He sanoivat: "Olet nyt tekemässä jotain epäkypsää ja ennenaikaista.
Sinun ei pitäisi tehdä sitä. Olet unohtanut Jumalan ajoituksen."
En uskonut heitä lainkaan, -
mutta luin Raamatusta: "Nuoremmat, olkaa vanhemmille alamaiset."
Se ratkaisi asian. Sellainen on opetuslapsi. Lukee. "Selvä. Tottelen."
En kinannut. "He ovat väärässä, mutta tottelen.
Myöhemmin selvisi, että he olivat oikeassa. Vietin kolme vuotta -
uutena opetuslapsena matkustaen, tanssien, todistaen.
Sitten tuli oikea hetki.
Oli äärimmäisen helppoa kääntää selkä uralle, -
josta olin unelmoinut.
Jeesus käski ottaa ristin. Se tarkoittaa kuolemista päivittäin.
Hän ei puhu itsekieltäymyksestä.
Se on vesitetty versio. Se on jotain vahvempaa: itsensä kieltämistä.
Minkä itsensä? Henkilön, joka ajattelet olevasi.
Henkilön, joka sinun pitäisi omasta mielestäsi olla.
"Haluan pelastaa sinut itseltäsi.
En halua sinun olevan se, joka sinun pitäisi mielestäsi olla, vaan se, -
joksi olen sinut tehnyt ja joka todella olet: uusi luomus Kristuksessa."
Itsensä kieltäminen, ristin kantaminen.
Kuoleminen Jeesuksen tähden, kuoleminen päivittäin.
Jeesus valitsi ottaa kantaakseen kipumme.
Hän hylkäsi Taivaan mukavuudet jopa niin että kärsi ristin häpeän, -
jotta häpeämme otettaisiin meiltä pois.
Herra, auta meitä valitsemaan valtakunnan, ei mukavuutta, -
suremaan surevien kanssa, kärsimään kärsivien kanssa, -
tappamaan ja kieltämään sisäisen kapinallisen, -
joka yhä yrittää saada meidät kulke- maan omaa tietä, ei Kristuksen tietä.
Kiellämme lihaa. "Et saa tahtoasi läpi.
Kristus elää minussa."
Jeesuksen radikaaliksi seuraajaksi tuleminen tarkoittaa -
niin tiivistä, läheistä, lujaa ja jatkuvaa yhteyttä Hänen kanssaan, -
että Hänen elämästään tulee sinun elämääsi.
Ainoa tapa elää sitä elämää on kuolla itsellesi.
Maailman ihmiset luulevat elävänsä, -
ja he yrittävät elää yhä kovemmin pyrkien iloon ja tyytyväisyyteen, -
koska he tietävät, että he elävät kuollakseen.
Mutta me kuolemme elääksemme.
Suomennos: Marianne Tenetz