KENSINGTON TEMPLE Hengellinen väliintulo
COLIN DYE: HENGELLINEN VOIMA ― HENGELLINEN VÄLIINTULO
Avatkaa Raamatustanne Roomalaiskirjeen luku 15.
Luemme siitä luvusta vain kaksi jaetta, jakeet 13 ja 14.
Siinä sanotaan: -
"Mutta toivon Jumala täyttäköön teidät -
kaikella ilolla ja rauhalla uskossa, -
niin että teillä olisi runsas toivo -
Pyhän Hengen voiman kautta.
Veljeni, minä kyllä olen varma teistä, -
että te jo ilmankin olette täynnä hyvyyttä ja kaikkinaista tietoa, -
niin että myös kykenette neuvomaan toinen toistanne."
Hengellinen väliintulo.
Muistatko elämästäsi uskovana aikaa, -
jolloin juuri oikealla hetkellä oikealla tavalla oikea-aikaisesti -
joku puhui elämääsi?
Se oli jotain, mitä sinun tarvitsi kuulla.
Se muistutti sinua tai sai sinut tajuamaan jotain uutta.
Se haastoi sinua ja mursi sisäisen puolustusjärjestelmän, -
joka meillä usein on jopa Jumalan Sanaa vastaan.
Ja avarsi ymmärrystä, niin että sitä seurasivat muutos, -
hedelmä ja hengellinen menestys.
Muistan monta sellaista hetkeä. Väliintulo on hyvin tärkeää, -
koska nykyisin meihin vaikuttaa ohikulkijavaikutus.
Hiljattain minua järkytti nähdä eräs YouTube-video.
YouTubessa on kaikenlaista. Videolla näkyi todellinen tapahtuma -
huoltoaseman myymälästä.
Meidänkin maassamme on huoltoaseman myymälöitä.
Videolla ammuttiin julmasti kaikkien nähden kuoliaaksi mies.
Häntä ammuttiin kuusi kertaa vain seitsemän sekunnin aikana.
Hän lyyhistyi maahan.
Sitten ampuja vielä löi häntä tyhjentyneellä pistoolilla -
ja potkaisi häntä julmasti ja sen jälkeen pakeni paikalta.
Valvontakamera taltioi, mitä sitten tapahtui.
Ohikulkijat jatkoivat ostoksiaan -
lattialla makaavasta verisestä ruumiista piittaamatta.
Eivät edes katsoneet häneen vaan astuivat yli. Viisi ihmistä perättäin.
Kukaan ei pysähtynyt eikä kysynyt, mitä tapahtui.
Kukaan ei soittanut hätänumeroon. Se on ohikulkijan asenne.
Tulossa on parempi tarina, jos tämä järkyttää.
Mutta tapahtuu tiettyjä asioita, -
kun näemme jonkun hädässä ja ympärillä on paljon ihmisiä.
Emme mielellämme sekaannu.
Ajattelemme, ettei se ole meidän tehtävämme tai etteivät tietomme riitä.
Saatamme pitää sitä vaarallisena tai epäilemme, että se on jekku.
Joskus pelkäämme. Joskus olemme liian kiireisiä emmekä ehdi.
Ajattelemme, että tärveltyy aikaa ja rahaa. Emme halua sotkeutua.
Saatamme keskittyä liikaa itseemme ja siihen, mitä olimme tekemässä, -
ja unohdamme kansalais- velvollisuutemme ja lähimmäisavun.
Mutta nyt myönteisempään tarinaan, jonka luin lehdestä -
Leicestershirestä -
Market Harboroughin kaupungista.
Otsikossa luki: "Vanhukselta ryöstettiin lompakko ― sankari meni väliin".
Räiskyvä otsikko.
Se oli tämän vuoden kesäkuussa.
79-vuotias mies oli asioilla.
Hyvin raihnainen. Liikkui kävelytuen kanssa.
Varas pysäytti hänet.
Hämäsi häntä sanomalla: "Housuissanne on purukumia."
Vanhus alkoi etsiä. Varas teeskenteli auttavansa -
mutta samaan aikaan veikin hänen lompakkonsa, -
jossa oli 50 euroa ja luottokortti.
Sitten varas sanoi vanhukselle: "Et saa minua kiinni!"
Sitten hän otti jalat alleen. Mutta paikalla oli tämä sankari.
Hän näki kaiken ja lähti varkaan perään.
Varas juoksi puistoon piiloon.
Sankari kuvasi kaiken videolle kännykkäkamerallaan.
Tuomari sanoi, että juuri video oli ratkaiseva varkaan tuomitsemisessa.
Sankarikansalainen teki niin suuren vaikutuksen tuomariin, -
että tuomari myönsi hänelle 250 punnan palkkion.
Se on nopea tapa ansaita rahaa, -
jos kaipaa sellaista.
Mitä tapahtui?
Hän meni väliin.
Väliintulon sanakirjamääritelmä kuuluu: "puuttua johonkin".
Se tarkoittaa sitä, että joku puuttuu tahallisesti -
johonkin vaikeaan tilanteeseen -
muuttaakseen sitä tai estääkseen sitä huononemasta.
Juuri tuli kuluneeksi kymmenen vuotta -
vuoden 2008 pankkikriisistä ja finanssiromahduksesta.
Muistatte, kuinka kautta maailman valtiot puuttuivat pankkijärjestelmään.
Valtiot ottivat osan pankeista julkiseen omistukseen.
Väliintuloista on myönteisiä esimerkkejä.
Hiljattain eräs ministeri puuttui asioihin, -
kun erästä museota oltiin sulkemassa.
On olemassa lääketieteellisiä interventioita, hoidon toteutuksia.
Kouluissa tehdään interventioita, kun lapsella huomataan käytöshäiriöitä.
Näin häntä pyritään tukemaan.
Koulun henkilökunta ja ammattilaiset pyrkivät selvittämään, -
mitä on ongelmien taustalla.
Entäpä sitten hengellinen väliintulo?
Yksi asia on varma. Jumala ei halua, että olemme vain sivustaseuraajia -
vaan että tartumme toimeen siellä missä on tarve.
Otamme askeleen ja täytämme tarpeen.
Vaikka vain ohjaamalla joku avun piiriin.
Tarvittiin väliintuloa, kuten Paavali kirjoitti roomalaisille.
Paavali ei ollut käynyt Roomassa.
Hän halusi mennä sinne, -
sillä hän oli julistanut evankeliumia jo Jerusalemista Illyriaan saakka.
Hän oli evankelioinut ja istuttanut seurakuntia siellä.
Nyt hän unelmoi alueista kauempana. Hän halusi tulla Roomaan -
rohkaisemaan heitä ja saamaan heiltä rohkaisua ja mennä eteenpäin työssä.
Niinpä hän kirjoitti heille. Hän tunsi monet heistä nimeltä.
Osan hän tunsi henkilökohtaisesti. Mutta valtaosaa hän ei ollut tavannut.
Niinpä hän alkoi valmistella heitä ensimmäistä vierailuaan varten.
Hän puhuu itsestään ja erityisesti hän kuvailee julistamaansa evankeliumia.
Saamaansa ja kaikkialla sillä alueella julistamaansa evankeliumia.
Se on täydellisimpiä selontekoja -
ellei Uuden testamentin täydellisin selonteko evankeliumista.
Siksi Roomalaiskirje on usein listalla kärkipäässä, -
kun halutaan opiskella teologiaa ja tutustua evankeliumiin.
Paavali selostaa sitä alkaen Vanhasta testamentista -
aina Uuden testamentin aikoihin -
ja edelleen tulevaisuuteen Kristuksen paluuseen.
Sen lisäksi Paavali on tekemässä väliintuloa -
tuon seurakunnan hengelliseen elämään -
Rooman valtakunnan pääkaupungissa.
Paavali tiesi, että siellä on ongelma.
Oli ratkaisevan tärkeää selvittää tuo ongelma.
Ongelma liittyi jännitteisiin -
juutalaisten uskovien ja muiden kansojen uskovien välillä.
Meidän on vaikeaa kuvitella, millaista juutalaisuskovilla oli niinä aikoina.
Niillä, jotka olivat tulleet Kristuksen luo -
Vanhan testamentin käsitysten näkökulmasta, -
juutalaisesta kulttuurista ja perinteestä, -
jossa Jumalan tarkoitukset olivat muotoutumassa -
pääosin yhden kansan kautta, joka oli kutsuttu kansojen valoksi.
Jeesuksen Kristuksen tulon myötä evankeliumi ja Jumalan liittolupaukset-
ulotettiin koskettamaan kaikkia kansoja.
Paavali on suuri kansojen apostoli. Hänen työnsä eteni oikein hyvin.
Näiden kahden ihmisryhmän oli tärkeää nähdä itsensä ― ei erillisinä ―
vaan veljinä ja sisarina Kristuksessa.
Mutta ilmeni käytännön ongelmia, esimerkiksi ateriayhteys -
tai epäjumalille uhratun lihan syöminen.
Juutalaisuskovat luultavasti noudattivat edelleen ruokasäädöksiä.
Kansojen uskovat söivät kaikkea, millä oli jalat, paitsi eivät pöytää.
Paavalin piti auttaa heitä tässä.
Oli myös kulttuurisia asenteita.
Ei saa aliarvioida varhaisen seurakunnan vaikeuksia, -
kansojen lähetystyön menestystä ja seurakunnan ykseyttä -
etenkin Roomassa, joka oli kaiken hengellinen keskus -
ja toki valtakunnan poliittinen keskus.
Paavali kirjoitti näistä asioista.
Kun lukee Roomalaiskirjettä, näkee, kuinka usein -
hän viittaa juutalaisiin ja kansoihin -
ja osoittaa, kuinka me kaikki olemme yhtä Kristuksessa.
Juutalaiset pelastuvat yksin uskosta, samoin kansat.
Yhdessä kohdassa -
hän lausuu tärkeän kehotuksen: -
"Muistakaa! Keitä ikinä olettekin, -
ottakaa vastaan jokainen, jonka Kristus on ottanut vastaan.
Juutalaisuskovat, ottakaa vastaan kansat.
Samoin kansojen uskovat, ottakaa vastaan juutalaiset.
Olette saaneet heiltä Raamatun, profeetat, Vapahtajan, kaiken tämän.
Juhlikaa siis yhdessä ottamalla vastaan toinen toisenne."
Siihen aikaan se oli hyvin vaikeaa. Seurakunnan tulevaisuus riippui siitä.
Niinpä he tarvitsivat väliintuloa.
Ja apostoli Paavali teki sen puhumalla sanan heidän elämäänsä.
Hän teki sen auktoriteetilla, -
sillä hän oli apostolinen johtaja, jollaisia ei ole nykyään olemassa.
Hän oli yksi alkuperäisestä apostolien perustuksesta.
Hän puhui Raamatun sanoja suurella vallalla.
Myöhemmin hän sanoo [vapaasti]: "Olen kirjoittanut teille rohkeasti -
muistuttaakseni teille sen armon kautta, jonka on minulle annettu -
sitä varten, että olisin Kristuksen palvelija kansojen keskuudessa."
Hänellä on siis suuri auktoriteetti, -
mutta hän tietää, ettei se riitä.
Siihen aikaan ei ollut mitään sellaista tietoliikenneteknologiaa, -
joka meillä nykyään on. Kokouksemme näkyvät suorana.
Meitä katsotaan kaikkialla maailmassa eri aikavyöhykkeillä.
Meillä on erilaisia tietoliikenne- teknologioita, kuten sähköposti -
ja muu sähköinen viestintä. Siihen aikaan niitä ei ollut.
Mutta kyse ei ollut pelkästään kommunikointia helpottavista, -
käytännön välineistä.
Paavalilla oli ymmärrys Kristuksen ruumiista.
Hän opetti siitä mestarillisesti.
Hän sanoi, että olemme kaikki saman ruumiin jäseniä, -
ja jokaisella jäsenellä on oma tehtävänsä ja roolinsa.
Jokaisella meistä on Pyhä Henki.
Meidät on kutsuttu palvelemaan Sanalla ja Pyhällä Hengellä -
toinen toistamme monilla tavoilla.
Paavali sanoo: "Puhun teille, mutta teidänkin täytyy -
tehdä hengellinen väliintulo ja puhua toinen toisellenne."
Sitä hän käsittelee etenkin jakeessa 14.
Paavali sanoo: -
"Veljeni, minä kyllä olen varma teistä, -
että te jo ilmankin olette täynnä hyvyyttä".
Hyvin tärkeää. Sillä jos hän puhuu hengellisestä väliintulosta, -
hän tietää, kuinka helppoa on olla kielteinen, -
tunkea nokkansa muiden asioihin muka hengellisesti, -
olla kriittinen ja asettua muiden yläpuolelle.
Paavali siis sanoo, että lähtökohtana tulee olla oikeat motiivit.
Täytyy olla täynnä hyvyyttä.
Tämä sisäinen hyvyys on hyvin rikas ilmaus.
Se pitää sisällään paljon. Se tarkoittaa rakastavaa, myönteistä asennetta.
Helposti lähestyttävää, antavaa ja vastaanottavaa asennetta.
Siinä ei asetuta muiden yläpuolelle.
Siinä palvellaan muita tietäen, että on itsekin tarvitseva.
Tämä hyvyys puhuu oikeasta asenteesta, -
ei kielteisen, kriittisen, tuomitsevan lähestymistavan vaalimisesta, -
vaan rakastavasta, myötätuntoisesta, empaattisesta lähestymistavasta.
Siinä puhutaan lempeästi.
Siinä heijastuu hyvyyttä, Jumalan hyvyyttä puhujassa.
Hän on kiitollinen Jumalan armosta.
Hän ei asetu toisten yläpuolelle.
Paavali sanoo olevansa varma myös, -
että he ovat täynnä kaikkinaista tietoa.
Hyvin tärkeää.
Jos aiomme puhua jonkun elämään, meidän tarvitsee tuntea Jumala itse.
Tarvitsemme sitä, että olemme koetelleet ja kokeneet asiat itse.
Meidän pitää tuntea Raamattu.
Ei riitä, että tiedämme siitä -
ja osaamme löytää raamatunkohdat nopeasti kokouksissa.
Tarvitaan Raamatun ymmärtämistä ja kasvamista ymmärryksessä.
Ei ole mitään pahempaa kuin väliintulo vajavaisilla tiedoilla.
Kun joku astuu esiin ja vajavaisilla tiedoillaan -
tekee väliintulon, joka on sopimaton, -
joka ei auta eikä ole paikkansapitävä.
Paavali sanoo, etteivät he ole tietämättömiä -
vaan täynnä kaikenlaista tietoa.
Se on jumalallista tietoa.
Raamattu varoittaa jumalattomasta neuvosta.
Uskovina meidän pitää tarkistaa, -
ovatko ihmisten neuvot linjassa Raamatun kanssa.
Paavali sanoo: "Minulla ei ole teistä epäilyksiä.
Tunnette Sanan, Herran ja Raamatun.
Osaatte antaa jumalallisia neuvoja."
Kun ihmisellä on kaikkinaista tietoa, se ei ole vain pään tietoa.
Se on Jumalan tuntemista. Se on kaikkein tärkeintä tietoa.
Saada tuntea Jumala. Tuntea itsensä, ymmärtää itseään.
Sitten alkaa osata ymmärtää muita.
Ihmiset, joilla on tällaista viisautta ja ymmärrystä, -
välttävät kielteisiä väliintuloja.
He välttävät joustamatonta, karkeaa Raamatun soveltamista.
Sitten hän puhuu pätevyydestä, -
sillä meidän pitää opetella kaikessa taitojamme.
Seurakuntamme koulutuksissa saatte aina rinnallenne jonkun, -
jolla on kokemusta ja jolta voi oppia pätevyyttä ja kykyjä.
Paavali sanoo olevansa varma, että he ovat päteviä.
Että he kykenevät neuvomaan toinen toistaan.
Toisin sanoen he olivat hyvin koulutettuja.
Tarkoitus tässä kaikessa on se, kuinka palvelemme toinen toistamme.
Raamatussa on noin 40―47 jaetta, -
jotka puhuvat toinen toisemme palvelemisesta.
Meitä kehotetaan rakastamaan toinen toistamme.
Palvelemaan toinen toistamme.
Rohkaisemaan, kehottamaan, lohduttamaan toinen toistamme.
Ja myös varoittamaan, -
ojentamaan ja neuvomaan toinen toistamme.
Se kertoo meille, -
että me olemme veljemme vartijoita.
Meillä on vastuu toinen toisestamme.
Emme saa jäädä sivustaseuraajiksi, -
kun näemme jonkun pulassa tai vaarassa.
Meidän täytyy mennä väliin oikealla tavalla.
Gal. 6:1―2: -
"Veljet, jos joku tavataan jostakin rikkomuksesta, -
niin ojentakaa te, hengelliset [te, joilla on Pyhä Henki], häntä -
sävyisyyden hengessä; -
ja ole varuillasi, ettet sinäkin joutuisi kiusaukseen."
Se osoittaa selvästi, ettemme voi kulkea kadun toista laitaa -
ja vain seurata sivusta.
Että meissä on jotain, joka tietää, -
että on tärkeää ojentautua muita kohti.
Etenkin mitä tulee sanaan "neuvoa".
Se on vahva sana. Löysin kahdeksansivuisen tutkielman, -
joka selitti pelkästään tätä yhtä sanaa. Sana on hyvin runsas.
Se tarkoittaa, että jokin on vialla tai on meneillään jotain, -
joka vaatii ulkopuolisen väliintuloa.
Henkilö kamppailee, kenties tietämättään.
Emme usein huomaakaan asioita tai pidämme niitä normaalina.
Käy kirkossa sunnuntaisin. Laittaa rahaa koppaan.
Sitä on olla kristitty, eikö? Ei! Se ei ole normaalia, -
Uutta testamenttia eikä Jumalan valtakunnan sykkivää elämää.
Se ei ole normaalia eikä oikein.
Joskus on hyvä, kun joku kysyy: "Mitä teet Jumalan hyväksi?
Oletko mukana solutyössä? Tavoitatko ihmisiä, -
jotta koskettaisit heitä? Palveletko Jumalaa?"
"Palvelen. Käyn töissä." Hyvä juttu. Mutta käytätkö sitä -
Jumalan tahtomalla tavalla, niin että vaikutat työpaikalla?
Tämä sana viittaa siihen, että on jotain käsiteltävää.
Ja joku puhuu täsmällisesti, ymmärtäväisesti, voimallisesti -
ulkopuolelta muistuttaakseen, tuodakseen esiin, herättääkseen.
Ei sekaantuakseen, nipottaakseen, tuomitakseen tai kritisoidakseen.
Vaan palauttaakseen sinut todelliseen tarkoitukseesi, -
elämään todeksi Jeesuksen evankeliumia.
Paavali tiesi, että tämän ongelman ratkaisemiseen ei riitä -
apostolisten kirjeiden lähettäminen etäältä.
Jokaisen jäsenen piti tietää tilanne -
ja sopia yhteistyöstä, jotta kaikki pysyvät keskittyneenä ja raiteilla.
Se ei ole niin helppoa kuin miltä se kuulostaa.
Meidän tarvitsee auttaa toinen toistamme.
Me tarvitsemme viisautta, rohkeutta, -
rakkautta ja taitoa, -
jotta pystymme puhumaan jonkun elämään.
Usein tilanne, josta pitää puhua, -
on se, että meidän täytyy jotenkin tajuta, -
että kristillisyyden taso, jonka olemme perineet -
hengellisessä ympäristössämme, on todella kaukana -
radikaalista, opetuslapseuttavasta, palavasta, Kristus-keskeisestä, -
täysin sitoutuneesta kristinuskosta, joka on syntymäoikeutemme -
ja jonka näemme Uudessa testamentissa.
Meidän tulee herätellä toinen toistamme rohkaisevasti ja sävyisästi -
ja olla valmiit antamaan toisten repiä alas perustelumme, -
jotka tukevat sitä, että emme mene mukaan.
"Olen liian kiireinen. Teen paljon töitä.
En millään voi rampata kokouksissa. Sinä vaadit aina vain lisää aikaa."
En halua sekuntiakaan ajastasi. Jeesus haluaa sen kaiken.
Miten herätämme toisiamme?
Ja miten teemme sen ymmärtäväisesti ja viisaasti?
"En mennyt solutapaamiseen, koska olen raskaana.
Saan kuulemma kaksoset. Ehkä siellä on kolme.
Pitäisikö minun mennä vielä soluun!?"
Ei hyödytä sanoa: "Mene soluun."
Sano: "Ehkä Jumala antaa sinulle oman pienen seurakunnan."
Tarvitaan ymmärtäväisyyttä ja armoa.
Mutta ikinä ei saa päästää irti suunnitelmasta -
ja mittapuusta, johon Jumala meitä kutsuu.
Nykyään voi selviytyä vain yhdellä tavalla: yhdessä.
Auttaen, ymmärtäen toinen toistaan, ollen kärsivällinen toinen toiselle -
ja neuvomalla toinen toista, koska me olemme avoimia -
sille, että joku puhuu elämäämme.
Niinpä elämässämme tänään -
on liian monia tekijöitä, jotka vaikuttavat mielenlaatuumme.
Olemme sisäistäneet liikaa asioita, jotka sanovat: "Ei koske minua.
Olen onnellinen. Se, mitä teen, on normaalia, -
vaikken palvele Jumalaa, kasva kristittynä, -
osallistu yhteisön toimintaan enkä tee mitään, -
mikä ulkopuolelta näyttää Jeesuksen palvelemiselta."
Usein se yksinkertaisesti tarkoittaa: Tarkastele elämääsi eri tavalla.
Jumala on asettanut sinne, missä olet. Oletko kotona perheen kanssa?
Palvele. Osoita Kristuksen rakkautta. Rohkaiskaa toinen toistanne.
Onko sinulla yritys? Käytkö töissä?
Toki täytyy olla viisas. Kukaan ei halua työtoveriksi Raamatulla paukuttavaa.
Mutta ole valmis vastaamaan. Näe se lähetyskenttänäsi.
Näe se paikkana, johon Jumala on sinut asettanut palvelemaan Häntä.
Keksi keinoja siihen. Muista vanha sanonta: -
Liihottele kuin perhonen. Pistä kuin mehiläinen.
On mahdollista ymmärtää, että joka hetki kuuluu Jeesukselle, -
myös vapaa-aikana, jolloin vietät omaa aikaa, -
jolloin rentoudut, keräät voimia -
ja harrastat jotain sinua virkistävää.
Jos rakastat Jumalaa, sielläkin se virtaa yli vaivatta -
ja huomaat palvelevasi.
Jumalan valtakunnalle hedelmällisistä kontakteista valtaosa -
solmitaan päivittäisissä askareissa, -
jokapäiväisessä elämässä, vaelluksessa Jeesuksen kanssa.
Jos otat Jeesuksen mukaasi, tulet olemaan valmis.
Liian moni asia vaikuttaa ajatustapaamme.
Ne pitävät meidät jumissa uskomukseen, -
että voimme olla vain ulkokehällä osallistumatta valtakunnan asioihin.
Liian moni meistä on hengellinen sivustaseuraaja, -
sen sijaan että nousisi ja osallistuisi toistemme elämään oikealla tavalla.
On olemassa rajoja.
Tarvitaan viisautta ja vahvat, rakastavat motiivit.
Mutta älä anna sen karkottaa, sillä kun teet väliintulon, -
muut näkevät ja tekevät perässä.
Ja pian meistä tulee yhteisö, joka yhdessä toteuttaa näkyä, -
jota täyttämään Jumala on meidät kutsunut.
Suomennos: Marianne Tenetz