KENSINGTON TEMPLE Missä olet Simson?
COLIN DYE: JUMALAN OMAT OUDOISSA PAIKOISSA
Missä sinä olet, Simson?
Joh. 14:16 toimii Uuden testamentin hyppylautanamme -
Vanhan testamentin kertomukseen.
Joh. 14:16―17: -
Jeesus: "Ja minä olen rukoileva Isää, ja hän antaa teille toisen Puolustajan -
olemaan teidän kanssanne iankaikkisesti, -
totuuden Hengen, jota maailma ei voi ottaa vastaan, -
koska se ei näe häntä eikä tunne häntä; mutta te tunnette hänet, -
sillä hän pysyy teidän tykönänne ja on teissä oleva."
Sitten Tuom. 16.
Se on Simsonin kertomuksen viimeinen luku.
Kertomuksessa on monta lukua. Kannattaa lukea ne -
nykykielen käännöksestä oman Raamattunne lisäksi, -
koska kertomus on rikas.
Pääsemme kurkistamaan Simsonin sisäiseen maailmaan.
Voimme oppia siitä paljon hengellisessä kasvussamme.
Tuom. 16:23. Tämä on Simsonin kertomuksen loppu.
Filistealaiset olivat saaneet hänet vangikseen.
Häneltä oli kaivettu silmät ulos päästä.
Hänestä oli tullut hupinumero filistealaisten jumalten juhlissa.
Jae 23: "Niin filistealaisten ruhtinaat kokoontuivat uhraamaan -
suurta uhria jumalalleen Daagonille ja iloa pitämään, sillä he sanoivat: -
'Meidän jumalamme on antanut vihol- lisemme Simsonin meidän käsiimme'.
Kun kansa näki hänet, niin he ylistivät jumalaansa, sillä he sanoivat: -
'Meidän jumalamme on antanut käsiimme vihollisemme, -
maamme hävittäjän, sen, joka surmasi meistä niin monta'.
[...] niin he sanoivat: 'Noutakaa Simson huvittamaan meitä'.
Niin Simson noudettiin vankilasta huvittamaan heitä.
Ja he asettivat hänet seisomaan pylvästen väliin.
Silloin Simson sanoi palvelijalle, joka piti kiinni hänen kädestään: -
'Päästä minut tunnustelemaan pylväitä, joiden varassa rakennus on, -
nojatakseni niihin'. Mutta huone oli täynnä miehiä ja naisia; -
myöskin kaikki filistealaisten ruhtinaat olivat siellä, -
ja katolla oli noin kolmetuhatta miestä ja naista katselemassa, -
kuinka Simson heitä huvitti. Silloin Simson huusi Herraa ja sanoi: -
'Herra, Herra, muista minua ja vahvista minua -
ainoastaan tämä kerta, oi Jumala, niin että saisin filistealaisille -
yhdellä kertaa kostetuksi molemmat silmäni!'
Sitten Simson kiersi käsivartensa molempien keskipylväiden ympäri [...]
ja painautui niitä vastaan. Ja Simson sanoi: -
'Menköön oma henkeni yhdessä filistealaisten kanssa!'
Ja hän taivuttautui eteenpäin niin rajusti, että rakennus luhistui -
ruhtinasten ja kaiken siinä olevan kansan päälle.
Ja kuolleita, jotka hän surmasi kuollessaan, oli enemmän kuin niitä, -
jotka hän oli surmannut eläessään. Niin hänen veljensä ja koko hänen -
isänsä perhe [...] hautasivat hänet Soran ja Estaolin välille, -
hänen isänsä Maanoahin hautaan.
Hän oli ollut tuomarina Israelissa kaksikymmentä vuotta."
Simson. Minulla on hänestä kuvaus tänään.
Olen lukenut kertomuksen ja pohtinut sitä.
Kutsun Simsonia "itsekeskeiseksi vapauttajaksi".
Hänellä oli ulkoista voimaa, mutta hän oli sisäisesti heikko.
Erittäin ailahteleva. Välinpitämätön kaikista muista paitsi itsestään.
Epäkypsä. Turhamainen. Epävakaa.
Kesytön. Kontrolloimaton. Ylpeä.
Tunnetko ketään sellaista?
Mutta hän oli myös Israelin vapauttaja.
Hänellä oli suurenmoista karismaattista voimaa ja kyvykkyyttä.
Mutta todellisuudessa näen hänet surullisena hahmona.
Ei vain ennenaikaisen kuolemansa takia. Hän tuomitsi Israelia 20 vuotta.
Se on puolet keskimääräisestä tuomarin ajasta.
Ei vain ennenaikaisen kuolemansa takia vaan koska hän jäi paitsi -
elämänsä todellisesta merkityksestä.
Ihminen voi elää menestyksekkäästi ulkoisella tavalla.
Voi menestyksekkäästi täyttää roolin elämässä.
Aviomiehenä, isänä, teollisuuden tai liike-elämän johtajana, -
Mikä ikinä rooli onkaan. Voi täyttää roolin menestyksekkäästi, -
mutta silti jäädä paitsi elämän todellisesta tarkoituksesta.
Siksi Simson on meille varoitus.
Jatkamme opetussarjaa Jumalan omista oudoissa paikoissa.
Viime viikolla aloitimme Eliasta.
Mainitsin VT:stä Jumalan miehiä, jotka päätyivät outoon paikkaan.
Jokainen esimerkki ja paikka, jossa he ovat, -
paljastaa jotain, mitä Jumala halusi käsitellä heidän elämästään.
Kysymme nyt Simsonilta: "Missä sinä olet, Simson?"
Tämä on syvällinen punaisen pallon kysymys.
Puhuimme punaisesta pallosta.
Olet oudossa kaupungissa, tavaratalossa tai ostoskeskuksessa.
Olet eksynyt, ja suuntavaisto on hukassa.
Etsit kartan. Kartta kertoo punaisella pallolla: "Olet tässä."
Yrität hahmottaa, missä olet ja minne haluat mennä.
Punaisen pallon kysymys on hyvin merkittävä.
Se ei tarkoita vain maantieteellistä sijaintia, -
vaan myös hengellistä paikkaa. Mitä sisälläsi on meneillään?
Molempien miesten ulkoinen maailma oli luhistunut.
Heidän sisäinen maailmansa alkoi paljastua.
Jumala salli sen, jotta Hän pääsisi sisäiseen maailmaan -
tekemään siellä jotain syvää.
Molemmilla miehillä oli ongelma sisäisen elämän kanssa, -
sydämen suhteessa Jumalaan.
Elia ei onnistunut ylläpitämään yhteyttään Jumalaan.
Näemme, ettei Simson onnistunut pitämään liittoaan Jumalan kanssa.
Muistutan rohkaisuksi, että Jumala paljastaa lihan sisäiset teot vain, -
jotta Hän voi antaa Pyhän Hengen sisäiseen maailmaamme.
Simson oli nasiiri syntymästään asti.
Jos asia kiinnostaa enemmän, lue omalla ajalla 4. Moos. 6.
Nasiirilupaus oli hyvin erityinen.
Useimmiten se oli tilapäinen lupaus, jossa ihminen lupasi Jumalalalle -
ottaa vastaan nasiirin tehtävän ja kutsumuksen tietyksi ajaksi.
Se oli Jumalalle omistautumisen ja sitoutumisen jakso.
4. Moos. 6:8: "Niin kauan kuin hänen nasiirilupauksensa kestää".
Nasiiri oli siis erotettu tietyksi ajaksi Jumalalle.
"Niin kauan kuin hänen nasiirilupauksensa kestää, -
hän on pyhä Herralle." Se osoitettiin tietyillä ulkoisilla seikoilla.
Tietyllä käyttäytymisellä. Nasiirin tuli syödä tiettyä ravintoa.
Hänen ei esimerkiksi saanut syödä mitään, mikä tuli viiniköynnöksestä.
Ei rypäleitä, rusinoita, rypälemehua eikä mitään käyttämällä valmistettua.
Ei viiniä, ei väkijuomaa.
Hänen ei ikinä elämänsä aikana saanut koskettaa kuollutta.
Lupauksen ulkoisena merkkinä ei saanut leikata tukkaa.
Partaveitsi ei saanut koskettaa tukkaa. Samson sai nasiirikutsumuksen, -
ei vain ajanjaksoa varten, vaan jo syntymässään.
Jumala antoi sen hänelle. Hän ilmestyi enkelin kautta -
ja sanoi Simsonin äidille, että poika on oleva nasiiri syntymästään saakka.
Koko hänen elämänsä tuli siis palvella pyhää kutsumusta Jumalalle.
Erotettu Hänelle erityisellä tavalla. Koko hänen elämänsä.
Selvästikin Jumalalla oli Simsonin elämälle erityinen suunnitelma.
"Simson, haluan sinusta erityisen astian.
Vapautan kansani Israelin sinun kauttasi."
Mutta kyse ei ollut vain siitä, miten Jumala käyttäisi häntä.
Kyse on sisäisestä kutsusta hänen elämälleen. Siinä oli erityinen armo.
Armo tulla lähemmäs Jumalaa sisäisessä maailmassa.
Saada syvä, rikas, henkilökohtaisesti palkitseva suhde Jumalan kanssa.
Se oli tavallaan liitto. Nasiirilupausta ei kutsuta liitoksi Raamatussa, -
mutta se oli eräänlainen liitto.
Sopimus, jossa astutaan erityiseen suhteeseen Jumalan kanssa.
Se muistuttaa Uuden testamentin periaatteesta, jossa meidät -
uudestisyntyneinä uskovina kutsutaan pyhittämään Herra sydämissämme.
1. Piet. 3:15 sanoo niin.
"...vaan pyhittäkää Herra Kristus sydämissänne".
Se oli nasiirikutsu. Se toteutuu uuden liiton jokaisen uskovan elämässä.
Meidät on erotettu syntymässä, uudestisyntymässä, -
erityiseen suhteeseen poissulkevasti omistettuna Herralle.
Merkittävää. Pyhittäkää Herra Kristus sydämissänne.
Siihen Jumala pyrki. Hän ei halunnut vain astiaa, vaan ystävän, -
läheisen ystävän.
Täytyy tuntea sen ajan hengelliset olosuhteet.
Ne muistuttavat huomattavasti nyky- Britannian hengellisiä olosuhteita.
Kuvailisin sitä sanalla "pinnallinen".
Pinnallinen.
Se oli vilpillisen, pinnallisen hengellisyyden aikaa.
Luemme siitä. Tiedämme, ettei tuomarien aikaan ollut kuningasta.
Ei kruunattua kuningasta, ei kuningaskuntaa eikä monarkiaa, -
sillä Jumala oli heidän Kuninkaansa.
Tuomarien kirjan lopussa Jumala kommentoi kirjaa -
ja Israelin koko historiaa tuona ajanjaksona.
Tuom. 21:25: "Siihen aikaan ei ollut kuningasta Israelissa; -
jokainen teki sitä, mikä hänen omasta mielestään oli oikein."
Eikö kuulostakin aivan nykyajalta? Jumalan kuninkuutta ei tunnusteta.
Ei taivuta Hänen hallintoonsa.
Jokainen tekee sitä, mikä on hänen mielestään oikein.
Ei edes, että jokainen tekisi sitä, mikä hänen mielestään on väärin.
Vaikka teemme omasta mielestämme oikein, se ei riitä.
On surullista, että ajan henki -
näytti tarttuneen Simsoniin.
Itse asiassa hän oli läpeensä täynnä sitä.
Hän oli pinnallinen. Hänellä oli ulkoinen, itsekäs "suhde" Jumalaan.
Nykypäivänäkin on surullista, miten ympäröivä kulttuuri -
tunkeutuu ja tarttuu seurakuntaankin.
Emme ole suolana ja valona, -
vaan maailma vaikuttaa helposti ajattelu- ja käytösmalleihimme.
Ikävä kyllä, monet tekevät tätä, koska he haluavat olla ajassa kiinni.
Uskon, että täytyy olla nykyaikainen, -
mutta meidän pitäisi osata myös vastustaa ympäröivää kulttuuria.
Ikävä kyllä ihmiset jakautuvat jompaankumpaan leiriin.
Osa sulautuu kulttuuriin niin, etteivät he eroa muista ihmisistä ympärillään.
Toiset taas vastustavat kulttuuria niin, etteivät he edes lue sanomalehtiä.
Pysyvät omissa piireissään. Se ei ole tarkoitus.
Olemme vastakulttuurillinen voima.
Toki täytyy olla vuorovaikutuksessa ympäröivän kulttuurin kanssa.
Tulee olla mukana ratkomassa nykyajan ongelmia.
Mutta ongelmia tulee käsitellä tavalla, joka vaikuttaa yhteiskuntaan -
ja auttaa meitä vastustamaan vallitsevia asenteita ja käytösmalleja,-
jotka eivät tuo kunniaa Jumalalle.
Vain syvä hengellisyys pystyy siihen.
Mikä on tämänhetkinen Jumalan liike ja Pyhän Hengen toimintaohjelma?
Vastaisin: jokaisen uskovan hengellisten juurten syventäminen, -
jotta voi syntyä uutta, tuoretta hedelmää, joka pysyy.
Kun Jumala kertoo Simsonin elämästä, -
löydämme hänen nimensä taivaan kunniataulusta.
Yksi Jumalan väkevistä miehistä ja naisista, -
yksi Vanhan testamentin väkevistä pyhistä, uskossaan väkevä.
Kaikki nämä luetellaan Hepr. 11:ssä.
Heprealaiskirjeen kirjoittaja kertoo suurista Jumalan miehistä ja naisista.
Hän tekee yhteenvedon Hepr. 11:32:ssa: -
"Ja mitä minä vielä sanoisin?
Sillä minulta loppuisi aika, jos kertoisin..."
Tosi saarnamies. "Jos olisi enemmän aikaa, kertoisin siitä ja tästä."
Ihmiset huokaisevat helpotuksesta. "Hyvä, että hän tietää ajan kulun."
"Sillä minulta loppuisi aika, jos kertoisin Gideonista, Baarakista, -
Simsonista, Jeftasta, Daavidista ja Samuelista ja profeetoista, -
jotka uskon kautta kukistivat valtakuntia".
Ihmeellistä! Jumala haluaa meidän saavuttavan suuria ja väkeviä asioita -
maailmassamme uskon kautta.
"[jotka] pitivät vanhurskautta voimassa, -
saivat kokea lupauksien toteutumista, tukkivat jalopeurain kidat, -
sammuttivat tulen voiman, pääsivät miekanteriä pakoon".
Tässä se tulee: "...voimistuivat heikkoudesta, -
tulivat väkeviksi sodassa, ajoivat pakoon muukalaisten sotajoukot."
Simson oli siellä keskellä. Hän, jos joku, oli heikko.
Häntä, jos jotakuta, Jumala vahvisti.
Hänestä tuli väkevä sodassa. Hän vapautti Israelin, tuomitsi sitä.
Tekstissä sanotaan, että hän ajoi muukalaisten joukot pakoon.
Mieheni harhaili alieneihin ja Steven Spielbergiin -
sekä sarjakuvasankareihin.
Sitten palasin Simsoniin mielessäni Hulk.
Simson ei ollut Vanhan testamentin Hulk.
On joitain yhtäläisyyksiä. Tämä ei ole tieteiskirjallisuutta -
vaan hengellinen tosiasia, sillä Jumalan voitelussa -
Simson muuttui jotenkin.
Jumala vaikutti niin, että hän pystyi tekemään yliluonnollisia tekoja.
Ei yli-inhimillisiä vaan yliluonnollisia voimatekoja ja sotilaallisia urotekoja -
pelastaakseen Jumalan kansan filistealaisten kynsistä.
Simson sanoi vanhemmilleen haluavansa ottaa itselleen vaimon.
He sanoivat: "Nainen on filistealainen. Ota vaimoksi israelilainen."
Simson sanoi: "Olen jo päättänyt." Hän teki ison virheen -
ja toimi vastoin äidin ja isän sekä Israelin Herran tahtoa.
Mutta oli tapahtumassa jotain muuta. Minusta se on hämmästyttävää, -
sillä se kertoo armon luonteesta.
Tuom. 14:4: -
"Mutta hänen isänsä ja äitinsä eivät tienneet, että se tuli Herralta, -
sillä hän etsi tilaisuutta filistealaisia vastaan.
Filistealaiset näet hallitsivat siihen aikaan Israelia."
Minusta se on ällistyttävää.
Simson rikkoi kaikkia sääntöjä, mutta Jumala ei ole hylännyt häntä.
Armossaan Jumala toimii yhä.
Tahdon sanoa sinulle, kuka ja missä oletkin, -
ei ole väliä, miten paljon olet töpeksinyt -
ja miten olet pilannut asioita, -
Jumala tekee yhä työtään. Jumala ei ole hylännyt sinua.
Käytöstäsi ei oikeuta enempää kuin Simsonin käytöstäkään se, -
että Jumala sen kautta täyttää jotenkin tarkoituksensa.
Mutta se osoittaa armon todellisen luonteen, -
että siinä kyse on yksin siitä, mitä Jumala voi tehdä, -
ei teoistamme eikä ansioistamme.
Tämä voi tavallaan olla myös toistuva kommentti, -
joka voidaan lausua Simsonin elämäntarinan joka luvussa.
Hän teki jotain typerää, mutta Jumala teki työtään silti.
Se on armon luonne mutta ei armon tarkoitus.
Jumalan armo ei ole ainoastaan ulkoista huolenpitoa -
virheidemme paikkaamiseksi ja toimimista meistä huolimatta.
Jumalan armo on myös sisäistä kykyä, -
jolla Hän vetää meitä lähemmäs itseään.
Armon tarkoitus on tehdä työtä meissä sisäisesti ja muuttaa meitä sisältä.
Vaikka Simson rikkoi kaikkia sääntöjä, -
Jumala piti hänestä kiinni ja käytti häntä.
Hän otti vaimoksi filistealaisnaisen.
Hän kosketti kuollutta leijonaa vaikka hänen ei saanut koskettaa kuollutta.
Hän laverteli salaisuuksia naisilleen, -
etenkin nalkuttaville naisille.
Delilalle hän kertoi jopa valtionsalaisuuksia.
Hän siis murtui helposti, sillä hän oli pinnallinen.
Helposti ärsyyntyvä, epäkypsä ihminen.
Se kertoo, että hän oli heikko mies ihmissuhteissaan.
Seksuaalisten viettiensä ajama.
Hän ei ikinä kehittänyt itsehillintää.
Oleili väärässä seurassa. Vietti naissankarin elämää.
Hän järjesti filistealaisten kanssa häät, -
jotka olivat ylhäisten nuorten miesten tavan mukaiset, -
sanoo New Living Translation -raamatun käännös.
Hän kuului eliittiin. Hän yritti elää naissankarin tavoin.
Siksi hän hakeutui heidän seuraansa. Saadakseen hulppeat hääjuhlat.
Asiat menivät pieleen. Se paljastaa, miten helposti hän ärsyyntyi, -
miten itsekeskeiset olivat hänen motiivinsa -
ja miten hallitsematon oli hänen vihansa.
Hän tappoi 30 filistealaista maksaakseen velan, -
jonka hän menetti vaimon petettyä hänet.
Hän hylkäsi vaimon.
Nainen muutti asumaan Simsonin bestmanin kanssa.
Aivan kuin saippuasarja.
Samsonilta meni hermot, koska vaimo petti hänet. Samson hylkäsi vaimon.
Vaimo muutti Simsonin bestmanin luo.
Se ei estä Simsonia.
Vähän ajan päästä hän koputti hylkäämänsä naisen ovelle -
kinuamaan seksiä.
Kova jätkä. Miesten mies.
Mutta ei miehekäs lainkaan.
Hän ei kunnioittanut naisia.
Jumalan mies, tosimies, kunnioittaa naisia.
Simson ei kunnioittanut naisia. Hän ei ollut hyvä tyyppi -
eikä miehekäs.
Ongelmana oli, ettei Simson antanut tilaa -
Jumalan armolle, joka varusti häntä voimatekoihin julkisissa paikoissa.
Hän ei sallinut sen tulla sydämeensä -
synnyttämään todellista sisäistä muutosta ja uudistusta.
Siksi hän jäi paitsi elämänsä tarkoituksesta.
Pikakelataan aiemmin lukemamme kertomuksen loppuun.
Se päättyy hyvin. Se rohkaisee minua kovasti.
Simson oli kuolemassaan parempi kuin eläessään.
Hän alkoi ymmärtää sanomaa, vaikka oli jo tosi myöhä.
Ainakin hän alkoi ymmärtää.
Hän jätti meillekin tiettäväksi, -
mikä on elämän todellinen tarkoitus.
Ei tarvitse olla älykäs ymmärtääkseen tätä. Simsonin tuhoisa kierre, -
heikkous naisiin, usein toistuvat käynnit bordelleihin, -
helposti manipuloitavissa oleminen, heikko luonne, -
Eräänä päivänä se kaikki oli murtuva.
Hän rukoili. Näemme hänet ensi kertaa rukoilemassa.
Hän pyysi Jumalaa vahvistamaan häntä. Hän ei ollut aiemmin rukoillut.
Hän oli vain sännännyt ulos olettaen, että Jumala antaa hänelle voimaa.
Tällä kerralla hän pyytää, etsii ja rukoilee Jumalaa.
"Jumala, anna vielä yksi mahdollisuus."
Pyhä Henki kutsuu meitä uuden liiton suhteeseen.
Hän ei ole vain kanssamme tai yllämme. Hän on meissä.
Hän kutsuu meitä elämään lähellä Jumalaa suhteessa Häneen.
Päästämään Hänet sisäisiin heikkouksiimme, -
jotta heikot kohdat voivat vahvistua.
Kaivamaan syvälle synnillisten, lihallisten asioiden alle elämässä -
ja antamaan Hengen tehdä työtä meissä ja tuoda lähemmäs Jumalaa.
Kun elämme näin ja osoitamme sitä maailmalle ja yhteiskunnalle, -
emme ole vain hengellisen lämpötilan mittareita ja osoittajia, -
vaan termostaatteja, jotka muuttavat hengellistä lämpötilaa ja ilmapiiriä.
Kenties teemme, mitä Simsonin olisi pitänyt tehdä mutta ei tehnyt.
Ei vain johtaa ihmisiä Jumala- suhteeseen, jotta he ovat turvassa.
Vaan johtaa Jumala-suhteeseen, joka perustuu moraaliseen -
ja hengelliseen uudistukseen. Syvään hengelliseen uudistukseen.
Aamen.
Meidän pitää tietää, mikä on todellinen kutsumuksemme.
Todellinen tarkoituksemme: tuntea Jumala ja rakastaa Häntä.
Heijastaa Häntä muille sen kautta, miten heitä kohtelemme.
Miten suhtaudumme heihin. Miten rakastamme ja palvelemme heitä.
Ei tarvita edes sanoja. He tietävät, että se tulee Jeesukselta, -
joka asuu sinussa.
Jokainen ulkoinen teko, jokainen saavutus elämässä, -
toivoessamme täyttävämme Jumalan antaman roolin elämässämme, -
kaikki ulkoinen virtaa tuosta syvyyden paikasta. Sisäinen tieto, -
sisäinen liitto Jumalan kanssa on meissä ja muuttaa meitä sisäisesti.
Opimme tuntemaan Pyhän Hengen, ei ainoastaan ulkoisena vaikutuksena,
vaan Persoonana, johon meillä on läheinen suhde, -
sillä Hän asuu sydämessämme. Hän näyttää meille Kristusta.
Hän alkaa muovata meitä sisäisesti ja muuttaa meitä yhä enemmän -
Jeesuksen kaltaiseksi.
Tiedämme, että meidät on erotettu yksinomaan Jumalalle, -
ei vain sunnuntaitilaisuuksissa tai pienryhmissä.
Vaan kaikki, mitä teemme, virtaa Jumalan armosta.
Jumala voimistaa ja varustaa meidät tekemään, mitä meidän tulee tehdä, -
Hänelle kunniaa tuovalla tavalla.
Toiseksi meidän tulee kasvaa sisäisesti tuossa armon hengessä -
ja Jumalan tuntemisessa.
Pyhä Henki haluaa muistuttaa meitä tänään: älä unohda liittoa.
Älä unohda liittoa, että Jumala on antanut sisimpäämme Henkensä.
Hän antaa kaipuun ja innon tuntea Hänet. Se on tarkoitus, -
johon meidät on kutsuttu.
Suomennos: Marianne Tenetz