KENSINGTON TEMPLE Jumalan kertoma tarina
COLIN DYE: Jumalan tarinan todeksi eläminen ja kertominen
Avataan Raamatusta Hesekielin kirja.
Tämänpäiväinen raamatunpaikka on Hesekielin kirjasta.
Luemme myös Uudesta testamentista.
Hes. 36.
Saarnan otsikko on "Jumalan tarinan todeksi eläminen ja kertominen".
Hes. 36:22: -
"Sentähden sano Israelin heimolle: Näin sanoo Herra, Herra: -
En tee minä teidän tähtenne, Israelin heimo, sitä minkä teen, -
vaan oman pyhän nimeni tähden, -
jonka te olette häväisseet pakana- kansain seassa, minne tulittekin.
Minä pyhitän suuren nimeni, joka on häväisty pakanakansain seassa, -
jonka te olette häväisseet heidän keskellänsä.
Ja pakanakansat tulevat tietämään, että minä olen Herra, -
sanoo Herra, Herra, -
kun minä osoitan teissä pyhyyteni heidän silmäinsä edessä.
Minä otan teidät pois pakanakansoista ja kokoan teidät kaikista maista -
ja tuon teidät omaan maahanne.
Ja minä vihmon teidän päällenne puhdasta vettä, -
niin että te puhdistutte; kaikista saastaisuuksistanne -
ja kaikista kivijumalistanne minä teidät puhdistan.
Ja minä annan teille uuden sydämen,
ja uuden hengen minä annan teidän sisimpäänne.
Minä poistan teidän ruumiistanne kivi- sydämen ja annan teille lihasydämen.
Henkeni minä annan teidän sisimpäänne ja vaikutan sen, -
että te vaellatte minun käskyjeni mukaan, noudatatte minun oikeuksiani
ja pidätte ne."
Sitten Uuteen testamenttiin: Ef. 1:3: -
"Ylistetty olkoon meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen Jumala ja Isä, -
joka on siunannut meitä taivaallisissa kaikella hengellisellä siunauksella -
Kristuksessa, niinkuin hän ennen maailman perustamista -
oli hänessä valinnut meidät olemaan pyhät ja nuhteettomat -
hänen edessään, rakkaudessa, -
edeltäpäin määräten meidät lapseuteen, hänen yhteyteensä -
Jeesuksen Kristuksen kautta, hänen oman tahtonsa mielisuosion mukaan, -
sen armonsa kirkkauden kiitokseksi, -
minkä hän on lahjoittanut meille siinä rakastetussa".
Vielä yksi raamatunkohta. Ef. 3:20: -
"Mutta hänelle, joka voi tehdä enemmän, -
monin verroin enemmän kuin kaikki, mitä me anomme tai ymmärrämme, -
sen voiman mukaan, joka meissä vaikuttaa, -
hänelle kunnia seurakunnassa ja Kristuksessa Jeesuksessa -
kautta kaikkien sukupolvien, aina ja iankaikkisesti! Amen."
Jokainen kuva kertoo tarinaa.
Kuva, joka kohta näette, -
on valokuva perhealbumistamme.
Tässä se on. Otettu vuonna 2009, -
muutama lyhyt vuosi sitten sukukokouksessa.
Oikealla on isäpuoleni.
Isäni kuoli, kun olin 17-vuotias. Asuin silloin täällä Lontoossa.
Se oli hyvin vaikeaa aikaa. Se olisi pitkä tarina kerrottavaksi.
Isäpuoleni vieressä on ihana äitini. Ymmärrän hyvin sitä vanhaa laulua.
"Kävelisin miljoona mailia nähdäksesi hymysi, äiti."
Ei ole ketään samanlaista kuin oma äiti.
Kaikki äidit sanovat "aamen".
Keskellä istuu Elizabeth, tyttäremme.
Hän meni hiljattain naimisiin. Sekin on aivan ihana tarina.
Ja seuraavaksi kasvot, -
joihin katseeni kiinnittyy välittömästi.
En tiedä, millainen itse olet, -
mutta mihin yleensä katsot ensin kuvassa, jossa olet?
Itseesi.
Kun näin kuvan, katseeni kiinnittyi ensimmäisenä Amandaan.
Niinpä.
Siinä hän on. Kauniina, säteilevänä.
Ykkösnaisen arvokkuudella.
Sitten kaveri vasemmalla.
Ajatella, että tuosta on viisi vuotta. Näytän niin nuorelta.
Ei ainoatakaan harmaata hiusta.
Väri peittää oikean värini. Emme mene nyt siihen.
Kuvalla on tarina.
Näette, millä tavalla istun. Silläkin on tarina.
Ryhti johtuu treenaamisesta.
Jos katsotte tarkasti, yritän kovasti vetää vatsaa sisään.
En onnistu siinä täysin.
Kaiken takana on tarina.
Sitä ei näe selvästi, -
mutta kuva on otettu aivan seinän takana seurusteluhuoneessa.
Huoneella on tarina, sillä sitä ei rakennettu minua varten.
Olin mukana suunnittelemassa ja sisustamassa sitä.
Se oli Wynne Lewisin seurustelu- huone. Hän on nyt Herran luona.
Hän oli hengellinen isäni. Hän ei ikinä päässyt käyttämään sitä, -
sillä hänet ylennettiin Elim- seurakuntaverkoston pääjohtajaksi.
Ahkeroin todella kovin, jotta huoneesta tulisi kiva.
Ja nyt minun oli pakko alkaa nauttia siitä itse.
Joskus muille tekemät kivat asiat palautuvatkin itselle.
Jokainen kuva kertoo tarinaa, -
mutta miten ymmärrämme omaa tarinaamme?
Jos sinusta olisi kuva, -
ei vain ulkoisesta olemuksestasi, jonka ihmiset voivat nähdä.
Ei sellaista kuvaa kuin äskeinen, jossa otan valokuvailmeen -
tietoisena kamerasta, vaan todellinen kuva.
Se voi olla voimakkaampi kuin infrapuna ja syvempi kuin röntgen.
Ehkäpä hengellinen kuva tilastasi.
Se kertoisi tarinaa. Miten ymmärtäisimme tarinan?
Tietysti kuuntelemalla mestaritarinankertojaa, Jumalaa.
Jumalan tarina on suurin, joka voidaan koskaan kertoa.
Lisäksi Jumala on sen suurin kertoja.
Se ulottuu ajasta ikuisuuteen.
Tässä on hieman siitä tarinasta.
Kuvassa vasemmalla on mennyt ikuisuus. Luominen.
Jokin meni pahasti pieleen. Jumala tiesi siitä -
ja valmistautui puuttumaan siihen. Jeesus tuli tähän maailmaan.
Evankeliumikertomus. Pelastuskertomus.
Ja sitten ulottuen tulevaisuuteen ja Jumalan kirkkauteen, -
joka paljastuu tulevaisuudessa. Näissä asioissa Jumala kertoo tarinaansa.
Hänen tarinansa on elämän ja olemassaolon tarina.
Rakkauden, sodan, taistelun, voiton tarina.
Siinä sankari saa kunnian. Jumala kirjoittaa tarinaansa monin tavoin.
Jumala tietysti kirjoitti tarinansa kirjaansa, Raamattuun.
Ei ole selvempää paikkaa, mistä voisimme lukea Jumalan tarinan.
Näemme siitä osia luomakunnassa, suhteissa ja hyvissä asioissa.
Voimme oppia Jumalan teoista myös pieleen menneistä asioista.
Mutta Raamattu selvittää sen. Kertoo tarinan alusta loppuun.
1. Moos. kirjasta Ilmestyskirjaan. Se kerrotaan myös Jeesuksessa.
Hän on Elävä Sana. Ja Hän puhuu henkilökohtaisesti.
Hän sanoo: "Sanani ovat Henki ja elämä."
Hän tuli maailmaan olemaan elävä osoitus Isästä.
"Joka on nähnyt minut, on nähnyt Isän."
Mutta tiesitkö, että Jumala kertoo tarinaansa sinun ja minun kautta?
Olemme eläviä kirjeitä, -
jotka kaikki tuntevat ja lukevat.
Jos pyytäisin kertomaan totuuden itsestäsi, saattaisit luulla, -
että haluan urkkia lihaasi ja sisimpääsi. "Se vasta olisi tarina."
Ainakin minun omani olisi.
Mutta se ei ole sitä, mikä on tosinta sinusta.
Sillä, mikä on tosinta sinusta, ei ole mitään tekoa lihan himojen kanssa.
Tosin asia sinusta on Jumalan läsnäolo sisimmässäsi.
Se muuttaa sinua sisältä ulos päin. Voitko sanoa "aamen"?
Se tarkoittaa, että uuden liiton kautta, kun Jumala antaa meille Henkensä -
ja muuttaa meitä sisäisesti, huomaamme uuden, syvän kaipuun, -
joka sanoo: "Kyse ei ole minusta vaan Sinusta, Herra!"
Se tarkoittaa, että kaipaamme Jumalaa.
Kaipaamme Jumalan mielihyvää enemmän kuin maailman nautintoja.
Kaipaamme pyhyyden mielihyvää enemmän kuin synnin nautintoja.
Iloitsemme enemmän Jumalan kuin kenenkään muun seurasta.
Alamme ihailla etuoikeutta, että meidät on kutsuttu palvelemaan -
ja kunnioittamaan Jumalaa ja tuomaan Hänelle kunniaa.
Iloitsemme siitä, että Jumala kutsuu meidät Hänen tarinaansa -
ja antaa meille paikan siinä. Emme ole pääosan esittäjä emmekä sankari.
Mutta meillä on osa. Se osa on toimia kuin peilinä Jumalan kirkkaudelle.
Jumalan kirkkaus heijastuu elämäämme, -
jotta se voisi heijastua ulos päin.
Vastaanotettu ja heijastettu muille, -
niin että loistamme heijastettua kirkkautta pimeään maailmaan.
Ja maailma alkaa tietää ja ymmärtää, että näkymätön Jumala on totta.
Kun elämme näin ja löydämme todellisen identiteettimme, -
tulemme paikkaan, jossa näistä asioista tulee mielihyvän lähteitä, -
jotka ovat suurempia kuin mitkään muut mielihyvät.
Siitä tulee suurempi etuoikeus kuin mistään muusta.
Ja tämä on hyvä uutinen. Evankeliumi tekee mahdolliseksi sen, -
että elämässämme voi olla kyse yksin Hänestä, ei meistä.
Se on evankeliumin vallankumous, ja sitä tapahtuu.
Olen yhteyksissä eri puolilla maailmaa moniin jumalanpalvelijoihin, -
jotka kaikki kysyvät samaa: "Mitä Jumala mielestäsi on tekemässä?
Mikä on Jumalan seuraava liike?"
Vastaan: "Se on jo alkanut."
Se on syvyyden liike.
Jumala syventää omiensa kokemusta.
Hän panee meidät juurtumaan yhä syvemmälle Häneen.
Yksi 1900-luvun kristillisyyden suurimpia ongelmia oli pinnallisuus.
Se ei ole todellista kristinuskoa. Se, mikä kelluu pinnalla.
Jumala on aikeissa tehdä jotain.
Hän kirjoittaa tarinaansa elämäsi ja kaikkien olosuhteiden kautta.
Kun oppii tuntemaan tarinan, tietää, miten olla osa sitä -
ja minkä puolen valita.
Onhan kaikki, mitä tapahtuu, osa Jumalan tarinaa.
Sankarin ja roiston esitykset. Jumala tekee työtä siinä kaikessa.
Ihminen ei saa olla ykkössankari. On vain yksi.
Ei saa olla edes pääkonna. Sekin osa on varattu.
Mutta voi valita, onko pikkukonna vai pieni sankari.
Jumala kirjoittaa tarinan loppuun.
Konnissa, taisteluissa ja muissa Jumala sanoo: "Kirjoitan tarinani.
Pääsemme loppuun.
Loppuratkaisu tulee olemaan huikea ja kunniakas."
Lue viimeiset sivut. Jumala voittaa, ja meille koittaa ikuinen autuus.
Ongelma on, että emme malttaisi odottaa.
Kuin katselisi elokuvaa sellaisen kanssa, joka on jo nähnyt sen.
Hän paljastaa juonen.
"Heille tulee suhde." - "Olisin halunnut hoksata sen itse."
"Syyllinen on hovimestari."
"Hän voittaa mestaruuden." Ei enää jännitystä. Juoni paljastui.
Me haluamme loppuratkaisun nopeasti. Haluamme kokea sen heti.
Haluamme hyvät asiat ja tyydytyksen heti.
Itsekeskeisen luonnon juuri on uskomus, että ansaitsemme sen.
Että olemme oikeutettuja. "Olemme lapsiasi, joten se kuuluu meille.
Eikö sanota, että Jumala on rakkaus? Anna se minulle. Olen kaiken keskus."
Jos tarina ei mene haluamaamme suuntaan, sanomme: -
"Jumala, tässä uusi käsikirjoitus. Antamasi ei miellytä minua.
Osani ei ole riittävän näkyvä. Haluan olla se, johon tyttö rakastuu.
Haluan olla se, joka voittaa mestaruuden. Muuta käsikirjoitusta."
Jumala ei muuta käsikirjoitustaan sinun vuoksesi.
Tai jos se muuttuu tylsäksi. Kuin lukisi lapselle. "Tylsää! Lue jotain muuta."
Ei. Pitää seurata käsikirjoitusta.
Meillä on aktiivinen osa. Jumala vaikuttaa kaikki asiat niiden parhaaksi,
jotka Häntä rakastavat ja jotka on kutsuttu Hänen tarkoitustensa mukaan
Jos asiat menevät pieleen, yritämme korjata ne joskus astumalla rooliin, -
jota Jumala ei tarkoittanut meille. Meistä tulee kontrolloija.
Yritämme kontrolloida omaa ja muiden elämää varmistaaksemme, -
että saamme haluamamme. Tai sitten otamme pakenijan roolin.
Etsimme lohtua. Ellei se toimi ja olemme edelleen täynnä kipua, -
uhriudumme ja alamme esittää uhrin roolia.
"Miten voit?" - "Olosuhteisiin nähden kohtalaisesti.
Otan esiin viuluni. Voi minua raukkaa."
Tai alamme älyllistää. "Esitän filosofia. Hmm..."
Luulemme, että voimme ratkaista asian väittelemällä ja älyllistämällä.
Ei. Palaa käsikirjoitukseen.
Esitetään uskonnollista roolia. Palava sielu, totuuden etsijä.
Ystävät, mikään näistä asioista ei toimi.
Tavalla tai toisella niissä seurataan omia itsekeskeisiä mielihaluja.
Samalla tullaan kyvyttömäksi rakastamaan.
Tarinat kiinnostavat minua. Taustallani on teatteria ja muuta.
Pidän lukemisesta, elokuvista ja televisiosarjoista.
Minua hämmästyttää, miten ohjaajilla, käsikirjoittajilla ja tuottajilla -
on hyvä käsitys siitä, miten ihminen ajattelee ja mikä häntä motivoi.
Mikä tekee elokuvasta kiinnostavan ja koukuttavan.
Katselin hiljattain juristeista kertovaa televisiosarjaa.
He olivat kovia newyorkilaisia juristeja.
He olivat todella jumalattomia.
Junailevia, huijaavia oman edun tavoittelijoita.
Ja he olivat sarjan sankareita.
Tiedän, etteivät kaikki juristit ole sellaisia.
Jotkut ovat, mutta eivät kaikki.
Kerran yksi päähahmoista kiteytti koko sarjan.
Keskusteltiin jostain, mitä hän oli tehnyt.
Hän sanoi: "En pyytele anteeksi, sillä olen intohimoinen ihminen.
Minulla on intohimo." - Mikä se on?
"Saada se, mitä haluan. Pitää itselläni se, mitä haluan.
Ja saada takaisin sen, mitä olen menettänyt."
Hyvänen aika, ajattelin.
Tuollaisia me kaikki olemme luonnollisessa mielessä.
Mutta me emme ole lihassa vaan Hengessä.
Jumala on muuttanut meidät.
Siksi Jumalan kirkkaus ilmenee elämässäsi parhaiten, -
kun sinun nähdään irtisanoutuneen lihallisesta, itsekeskeisestä innosta -
ja omaksuneen Kristuksen palavan innon, koska kyse on yksin Hänestä.
Siksi meidät on luotu. Pidämme sitä normaalina, sillä se on luonnollista.
Ei. Jos se on luonnollista, se ei ole normaalia.
Ei pidä vaeltaa luonnollisessa maailmassa.
Jumalan Henki on ladannut ja muuttanut meidät yliluonnollisesti.
Jumala on ottanut pois vanhan luonnon ja antanut uuden luonnon.
Kun vaellamme uuden luonnon mukaan, -
palvelemme ihmisyytemme todellista tarkoitusta.
Et ole todella ihminen, ennen kuin synnyt uudesti.
Et ole todella täysin ihminen, -
ennen kuin sinusta tulee Kristuksen kaltainen.
Siksi Kristus jumalallisena Jumala- Ihmisenä osoittaa meille, miten elää, -
mutta Hän ei jää pelkäksi esimerkiksi. Hän tulee elämäämme -
ja elää esimerkin todeksi. Jumala ei kutsu meitä tekemään mitään, -
mihin Hän ei anna voimaa. Kun vaellamme näin ja elämme elämää, -
mikään ei toimi niin kuin pitäisi. Oletteko huomanneet?
Mikään ei toimi niin kuin pitäisi.
Luomakuntamme on rikkinäinen.
Me emme toimi niin kuin pitäisi.
Kehomme, mieli ja tunteet eivät toimi niin kuin pitäisi.
Mikään tässä maailmassa ei toimi niin kuin pitäisi, sillä se on rikki, -
mutta Jumala sanoo: "Minä korjaan. Korjaan kaiken."
Tiedämme, että tässä maailmassa, missä asiat menevät pieleen, -
me tulemme kohtaamaan vaikeuksia. Jeesus sanoi, -
että maailmassa meillä on ahdistus, -
mutta Hän on voittanut maailman.
Se tulee ilmi täyteydessään, kun tarina tulee huipentumaansa, -
mutta nyt olemme prosessissa.
Mitä teet, kun asiat menevät pahasti pieleen?
Kysytkö itseltäsi tai Jumalalta: "Miten voisin tehdä elämästäni parempaa?"
Kun se ei toimi: "Jumala, mitä voisin tehdä vapautuakseni tästä kivusta?"
Se on luonnollista, -
mutta se ei ole yliluonnollista.
Kun menet mukaan Jumalan yliluonnolliseen tarinaan, -
kysyt Jumalalta jotain muuta.
"Jumala, tässä tilanteessa -
miten Sinä kerrot tarinaasi minun kauttani?"
Tällä tavalla astumme erilaiseen maailmaan. Arvioimme eri tavalla.
Jos kyse on yksin Jumalan kunniasta, vain sillä on väliä.
Parantumisessa ja vapautumisessa.
Ja vaikken ikinä näkisi asioita, joita kaipaan.
Niiden kaipaaminen on luonnollista ja oikein, mutta ne ovat toissijaisia -
verrattuna todelliseen tarkoitukseen elämässä: tuoda Jumalalle kunniaa.
Sokeana syntynyt mies. Se ei johtunut hänen synnistään. Joh. 9.
Ei myöskään vanhempien synnistä. Jeesus sanoi: -
"Hän syntyi sokeana Jumalan kunniaksi. Minä parannan hänet.
Avaan hänen silmänsä. Kaikki näkevät minun kunniani."
Onko se totta jokaisen sokean kohdalla?
Onko se jokaisen sokean kristityn kokemus?
Onko parantuminen hänelle ainoa kirkkauden toivo?
Tulevassa elämässä hän saa näkönsä.
Sillä välin: "Jumala, luotan Sinuun. Ellen saa ihmettä, aion olla ihme."
Se on kypsyyttä.
Larry Crabb muotoili asian hyvin kirjassaan "66 Love Letters".
Kun opimme elämään näin ja alamme ymmärtää Jumalan tarinaa, -
meissä tapahtuu jotain. Muutumme itsekeskeisistä Jumala-keskeisiksi.
Ei minun kunniani eikä se, että näytän itse hyvältä. Kyse on Sinusta, Herra.
Olen täällä tuomassa kunniaa Sinulle."
Kun ymmärtää, että siitä elämässä on kyse, Larry Crabb sanoo: -
"Kaiken, mitä ennen kutsuit katastrofiksi, -
näet nyt tuskallisena -
mutta oudon tervetulleena mahdollisuutena -
kertoa lisää Hänen tarinaansa.
Ei siksi, että täytyy, vaan siksi, että haluaa.
Huomaat, että jokainen hyvä asia, johon aiemmin tarrauduit, -
on vain pieni mielihyvän pisara -
ilon valtameressä, Jumalassa itsessä.
Jos se jää saamatta, ei oikeastaan menetä mitään.
Se on kypsyyttä ja syvyyttä.
Ja Hesekielin kirjassa -
Jumala sanoo: "Muistakaa: -
Teen tämän pyhän nimeni tähden.
Jonka te olette häväisseet, -
mutta minä pesen teidät. Puhdistan teidät. Teen teidät uudeksi.
Ja minä osoitan pyhyyteni teissä.
Ja silloin he tulevat näkemään kunniani."
Voimme lähestyä hengellistä elämää kahdella tavalla.
Voimme sanoa: "Jumala, elän Sinulle saadakseni Sinulta asioita, -
jotka tekevät minut onnelliseksi."
Sille monet meistä elävät ison osan ajasta.
Mutta on toinenkin tapa.
"Elän Sinulle, Jumala, niin että vapautumisessa ja kestävyydessä, -
parantumisessa tai uskollisuudessa, -
huolimatta minulle tapahtuvista ikävistä asioista, -
haluan elää Sinun kunniaksesi.
Haluan elää Sinun kunniaksesi.
Elämässä ja olemassaolossa kyse on yksin Jumalan tarinasta.
Elämäni on pieni osa Hänen suurta tarinaansa.
Kyse ei ole minusta eikä omasta osastani tarinassani.
Eikä Jumalan osasta tarinassani.
Kyse on minun osastani Hänen tarinassaan.
Elämäni kuuluu isoon tarinaan. Samoin sinun elämäsi.
Mietipä kysymyksiä, joihin Jumala vastaa tarinassaan.
Mikä on tämän kaiken tarkoitus? Jumalan kunnia.
Mikä meni pieleen? Teimme syntiä, ja olemme tuota kirkkautta vailla.
Miten kaikki korjataan? Kristus tuli antamaan elämänsä tähtemme.
Miten kaikki päättyy? Jumala saa kunnian nimelleen.
Olemme lukeneet viimeiset sivut. Jumala voittaa, -
ja me elämme Hänen kanssaan iäti.
Kaikkein toivontäyteisin sanoma tässä on: -
"Te sotkitte asiat", sanoo Jumala. "Mutta minulla on suunnitelma."
Maailmassa kaikki epäonnistuvat, -
mutta minä onnistun.
Ei väliä, miten sotkitte kaikki antamani asiat ja mahdollisuudet, -
tietäkää tämä: -
Minulla on suunnitelma, -
jota ei mikään inhimillinen eikä demoninen epäonnistuminen tuhoa.
Suunnitelma on tuoda ilmestys kunniastani -
ennalleen asetettuun ihmisluontoon, joka on luotu uudeksi Kristuksessa.
Henki, sielu ja ruumis.
Uudessa taivaassa ja uudessa maassa, jossa vanhurskaus asuu.
Ja minun kirkkauteni loistaa, -
ja armoni kirkkauden ylistys -
tulee ilmi elämässänne."
Opi tuntemaan Hänen tarinansa. Tule osaksi Hänen tarinaansa.
Sano: "Jumala, viimeinkin tiedän, mistä elämässä on kyse.
Kyse ei ole minusta. Kyse on yksin Sinusta. Aamen."
Suomennos: Marianne Tenetz