KENSINGTON TEMPLE Uskon Henki
COLIN DYE: TOIMIMINEN USKON HENGESSÄ. USKON HENKI.
Sanomani otsikko tänään on "Toimiminen uskon Hengessä".
Tämä on kaksiosaisen sarjan ensimmäinen osa.
Tänään keskitymme alaotsikkoon "Uskon Henki".
Sitä varten avaamme kohdan 2. Kor. 4:13.
Siinä sanotaan: -
"Mutta koska meillä on sama uskon Henki, -
niinkuin kirjoitettu on: 'Minä uskon, sentähden minä puhun', -
niin mekin uskomme, ja sentähden me myös puhumme".
Kun puhumme uskosta, keskitymme usein Jumalan Sanaan.
Se on hyvin tärkeää, sillä usko tulee Jumalan Sanan kuulemisesta.
Viimeisen 30 vuoden aikana, ehkä kauemminkin, -
on ollut "Uskon sana" -liike.
Siinä keskitytään Sanaan, ja se on hyvä keskipiste, mutta -
kun ymmärrämme uskon sanan olevan Jumalan Sanaa, -
joka puhutaan uskovasta sydämestä, kysymme, miten se tapahtuu.
Onko se yksinomaan raamatun- tekstien mekaanista toistamista?
Onko se vain sitä, että etsii Raamatusta todistetta, -
joka vastaa kaikkiin tarpeisiimme? Tarpeisiimme on luvattu vastata.
Mutta onko siinä jotain muutakin?
Minusta ei pidä puhua ainoastaan uskon sanasta -
vaan myös uskon Hengestä.
Sanaa voi siteerata ilman Henkeä.
Ja voi kiljua ja huutaa, mutta jos siteeraa Sanaa ilman Henkeä, -
ihminen jää voimattomaksi ― ei Sana vaan ihminen.
Tai ihminen voi olla niin keskittynyt johonkin sananpaikkaan, -
jota pitää omaan tilanteeseensa ehdottoman sopivaksi, -
että käyttää jaetta väärin. Voi erehtyä asiayhteydestä -
ja soveltamisesta Jumalan kokonaistarkoituksessa.
Jos keskittyy Sanaan ilman Henkeä, saattaa käyttää Sanaa väärin -
ja tavalla, jota Jumala ei ole tarkoittanut.
Kaiken, mitä tekee ja sanoo uskossa, -
täytyy olla Pyhästä Hengestä.
Sen täytyy olla Pyhän Hengen aloittamaa, -
Pyhän Hengen ohjaamaa ja Pyhän Hengen voimauttamaa.
Ellei Pyhä Henki ole siinä mukana, emme pääse mihinkään.
Meillä voi olla kiusaus yrittää käyttää Jumalan voimaa -
tilanteessa, jossa Jumala ei toimi ajattelemallamme tavalla.
Ilman Henkeä Jumalan voima ei virtaa.
Jumala antaa voiman vain siihen, mitä Hän tekee.
Ellei Jumala ole mukana, unohda se.
Ellei Hän tee sitä, me emme pysty siihen -
ja kaikki yritykset ovat lihallisia.
Se on toimimista ja puhumista oletusten varassa, -
sillä ellei Jumala ole käskenyt sitä sitä tilannetta varten, -
Hän ei ole siinä mukana. Jos menemme liian pitkälle, -
vaikuttimeksi voikin tulla väärä henki, väärä asenne.
Ei uskon Henki ja asenne, joka on antautunut Jumalan tahtoon, -
vaan vaativuuden asenne, joka yrittää saada -
Jumalan lupauksiin vedoten, mitä me tahdomme -
eikä sitä, mitä Jumala sillä hetkellä antaa ja miten Hän sen haluaa antaa.
Jos menee liian pitkälle, on vaarassa käyttää -
täysin väärää henkeä, -
avautua paholaisen tavalle saada mitä itse haluaa -
ja poiketa Jumalan tahdosta ja kirkkaudesta.
Näemme sitä kaikkea hetken päästä, kun luemme Jeesuksen kiusauksista.
Pysytään vielä 2. Kor. 4:ssä ja tehdään joitakin huomioita.
Monet ajattelevat uskon olevan vain sitä, että saa Jumalalta mitä haluaa.
Jos haluaa jotain suurta, pitää olla suuri usko ja suuri raamatunpaikka, -
ja jos pientä, pieni usko ja raamatunpaikka.
Mutta uskossa kyse on suhteesta.
Se ei ole mekaaninen, älyllinen, suhteista irrallinen asia.
Siksi uskon, että NKJV-käännöksen pitäisi kirjoittaa -
sanan "Henki" isolla h-kirjaimella eikä pienellä h-kirjaimella.
Luen NKJV-käännöksestä: uskon henki, pienellä h-kirjaimella.
Se tarkoittaa sillä uskon asennetta. Tietysti pitää olla uskon asenne.
Mielen pitää olla täynnä uskoa. Pitää ajatella Jumalan ajatuksia.
Pitää tulla Jumalan luo oikealla asenteella.
Mutta uskoakseni Paavali ei puhunut vain meissä olevasta asenteesta, -
vaan toiminnasta, joka tulee Pyhältä Hengeltä. Uskon siis, -
että uskon Henki pitää kirjoittaa isolla h-kirjaimella.
Kun lukee koko luvun, huomaa, -
että kyse on jumalisesta, yliluonnolli- sesta uskosta ja luottamuksesta.
Ei vain siitä, mitä me voimme tehdä, -
vaan siitä, mitä Jumala voi auttaa meitä tekemään.
Ei siitä, että saamme haluamamme tässä elämässä, vaan olla valmis -
julistamaan Jumalan Sanaa, kun elämä on vaikeaa, kun kärsimme, -
kun meitä vainotaan ja Paavalin tavoin olemme hengenvaarassa.
Kun meitä vastustetaan rajusti, -
saarnaamme ja julistamme sitkeästi. Emmehän elä vain tätä elämää varten.
Elämme tulevaa elämää varten. 2. Kor. 4:n asiayhteydessä -
Paavali puhuu ylösnousemuksesta. Ruumiin ylösnousemus on toivomme.
Jos toivomme on tätä elämää varten, etsimme mitä saada Jumalalta.
Mutta jos toivomme ylösnousemusta, olemme valmiit antamaan Jumalalle, -
jopa antamaan henkemme Hänen takiaan, sillä emme elä -
tämän elämän siunauksia varten vaan paremman, tulevan elämän toivossa.
Paavalin lainaama Ps. 116, jonka voitte lukea, -
puhuu Daavidista, joka kävi lähellä kuolemaa.
Hän luotti Jumalaan, vaikka aina ei ollut ihanaa.
Hän on sanonut asioita, joita ei olisi pitänyt sanoa, mutta silloinkin -
hän sanoo luottaneensa Jumalaan.
Paavali tarttuu siihen: "Minä uskon, sentähden minä puhun". Hän kertoo, -
miten voimme tarttua Jumalan tarkoituksiin, -
pysyä uskollisina ja luottavaisina ja voittaa paholainen ja vaikeudet.
Katsomme pian, miten uskon Henki toimi Jeesuksen elämässä -
ja kiusauksissa, joissa Hän uskoi Jumalaan -
ja puhui arvovallalla.
Paholainen olisi mieluusti tuhonnut Jeesuksen, mutta Jeesus hoiteli sen -
Jumalan Sanalla ja uskon Hengellä.
Kun paholainen ei voinut tuhota Jeesusta, se olisi halunnut -
tehdä Hänet vaarattomaksi tai saada Hänet luopumaan tehtävästään.
Mutta Jeesus pysyi lujana uskon Hengessä. Hän uskoi ja puhui.
Luotti Isään. Kieltäytyi kääntymästä toisaalle.
Kieltäytyi luopumasta kutsumuksestaan.
Itse asiassa kieltäytyi senhetkisen elämän mukavuuksista.
Valitsi kirkastaa Isää mieluummin kuin etsiä itselleen mukavuuksia.
Luetaan Matt. 4:1―11.
"Sitten Henki vei Jeesuksen ylös erämaahan perkeleen kiusattavaksi.
Ja kun Jeesus oli paastonnut neljäkymmentä päivää -
ja neljäkymmentä yötä, tuli hänen lopulta nälkä. Silloin kiusaaja -
tuli hänen luoksensa ja sanoi hänelle: "Jos sinä olet Jumalan Poika..."
Pysähdyn tähän. Alkukielessä tässä ei lue: "Jos olet tai jos et ole" -
vaan: "Jos olet, ja sinä todella olet".
Se voidaan kääntää: "Koska olet Jumalan Poika".
"[Koska olet Jumalan Poika,] niin käske näiden kivien muuttua leiviksi".
Mutta hän vastasi ja sanoi: "Kirjoitettu on: 'Ei ihminen elä -
ainoastaan leivästä, vaan jokaisesta sanasta, joka Jumalan suusta lähtee'."
Silloin perkele otti hänet kanssansa pyhään kaupunkiin -
ja asetti hänet pyhäkön harjalle ja sanoi hänelle: "[Koska] sinä olet -
Jumalan Poika, niin heittäydy tästä alas; sillä kirjoitettu on: -
'Hän antaa enkeleilleen käskyn sinusta', -
ja: 'He kantavat sinua käsillänsä, ettet jalkaasi kiveen loukkaisi'."
Jeesus sanoi hänelle: "Taas on kirjoitettu: -
'Älä kiusaa Herraa, sinun Jumalaasi'."
Taas perkele otti hänet kanssansa sangen korkealle vuorelle -
ja näytti hänelle kaikki maailman valtakunnat ja niiden loiston -
ja sanoi hänelle: "Tämän kaiken minä annan sinulle, -
jos lankeat maahan ja kumarrat minua".
Silloin Jeesus sanoi hänelle: "Mene pois, saatana; sillä kirjoitettu on: -
'Herraa, sinun Jumalaasi, pitää sinun kumartaman -
ja häntä ainoata palveleman'." Silloin perkele jätti hänet; -
ja katso, enkeleitä tuli hänen tykönsä, ja he tekivät hänelle palvelusta."
Huomasitko, ettei Jeesus ikinä vaatinut mitään itselleen?
Hän ei käyttänyt yhtäkään ihmettä oman edun tavoitteluun.
Hän ei astunut viivan yli saadakseen haluamansa.
Hän alistui aina Isän suurempiin tarkoituksiin.
Hän teki vain sen mitä näki Isän tekevän.
Hän sanoi vain sen mitä kuuli Isän sanovan.
Hän halusi selvittää Isän tahdon.
Hän ei ikinä poikennut Isän ohjeista.
Ohjeet eivät tulleet sähköpostin muodossa -
eivätkä viestintuojien välityksellä.
Ohjeet tulivat tiiviissä yhteydessä -
ja läheisyydessä Isän kanssa.
Joh. 5:20: "Sillä Isä rakastaa Poikaa -
ja näyttää hänelle kaikki, mitä hän itse tekee".
Näettekö Isän ja Pojan välisen rakkaussuhteen?
Siksi Jeesus vietti paljon aikaa Isän yhteydessä.
Uskossa on kyse läheisyydestä Jumalan kanssa.
Isä puhuu. Poika kuuntelee.
Poika uskoo. Poika toimii.
Isä näyttää tahtonsa. Poika alistuu Isän tahdolle.
Kyse ei ole alistussuhteesta. Isä ja Poika ovat yhdenvertaisia.
Mutta uskossa kyse on alistumisesta -
Isän suurelle suunnitelmalle ja tarkoitukselle.
Tällaista uskoa näkee kaikkialla evankeliumikertomuksissa.
Kun Jeesus teki suuria ihmeitä ja voimatekoja, -
vaikuttimena oli Isän myötätunto.
Hän teki asioita, jotka ilmoittivat Isästä ja edistivät Isän tarkoituksia.
Jeesuksen uskonelämä näkyy vielä selvemmin, -
kun Hän kohtasi vaikeuksia ja kovaa vastustusta.
Kun Häntä koeteltiin. Kun Hänet hylättiin.
Kun Hän kärsi ja jopa kuoli. Ja kun Häntä kiusattiin.
Se on rohkaisevaa, sillä se tarkoittaa,-
että mitä lähemmäs pääsee Isän sydäntä ja mitä läheisemmäksi tulet -
Hänen kanssaan Kristuksen kautta Hengessä, -
sitä enemmän pystyy kuulemaan ja näkemään, mitä Hän tekee.
Ensimmäisessä kiusauksessa kyse oli -
kiusauksesta käyttää väärin Jumalan voimaa. Ensimmäinen kiusaus.
Jae 3: -
"[Koska] sinä olet Jumalan Poika, niin käske näiden kivien muuttua leiviksi".
Mutta hän vastasi ja sanoi: "Kirjoitettu on: 'Ei ihminen elä -
ainoastaan leivästä, vaan jokaisesta sanasta, joka Jumalan suusta lähtee'."
Yhdessäkään ihmeessä ei käytetä väärin Jumalan voimaa.
Niissä käytetään aina Jumalan voimaa Pyhän Hengen johdolla -
Jumalan kirkastamiseen ja Jumalan tarkoitusten edistämiseen.
Siksi meidän pitää aina kysyä Isältä, miten Hän tahtoo tulla kirkastetuksi.
Olipa kyse rukousvastauksesta -
tai jonkinlaisesta kieltäymyksestä, -
joka kirkastaa Jumalaa. Se vaatii viisautta ja erottelukykyä, -
joka tulee vain läheisyydessä Pyhän Hengen kanssa.
Ensi viikolla sanoman toisessa osassa puhun tästä viisaudesta.
Vaatii viisautta tietää ja erottaa tilanteessa, mitä Jumala tekee.
Se tarkoittaa varmasti, ettei Jumalan voimaa voi käyttää -
oman tahdon, omien tarkoitusten tai oman mukavuuden edistämiseen.
Voi vain alistua Jumalan tahtoon.
Kaikki huomiota herättävät, itseä korostavat -
ja itsekeskeiset yritykset käyttää Jumalan voimaa -
kääntävät huomion pois Jumalasta, -
ja usein jäljelle jää vain ihmisen egon esittely, -
ei Jumalan voiman aito näytös.
Se johtaa lihalliseen hehkutukseen ja väärien lupausten antamiseen.
"Jumala tekee sinulle suuria. Hän parantaa sinut.
Olet terve Jeesuksen nimessä. Kuunnellaan todistuksia."
Siksi meidän pitää aina kysyä Isältä -
ja virrata viisauden ja uskon Hengessä.
Jumalan voimaa ei voi käyttää mielivaltaisesti.
Kaikki sellaiset yritykset johtavat moniin vaurioihin.
Sellainen ei millään lailla kirkasta Jumalaa.
Ajattele sitä hetki. Jeesuksella oli voima -
muuttaa kivet leiviksi.
Se olisi ollut vastoin Isän tahtoa.
Jeesus ei vastaanottanut ehdotuksia paholaiselta.
Hän jätti Isän päätettäväksi, milloin ja miten Hän päättäisi paastonsa.
Nykykielellä Hän olisi sanonut: -
"En aio syödä aamupalaa sinun kanssasi, paholainen.
Syön aamupalaa Isäni kanssa, en sinun kanssasi."
Sitä paitsi ruoka ei ole pelkästään jotain fyysistä.
"Noudatan Isän ohjeita. Ravitsen itseni Jumalan Sanalla.
Hän kertoo, milloin katkaista paasto. Haluan yhteyttä Häneen, en sinuun."
Jeesus olisi voinut. Hän olisi tarvinnut ruokaa.
Mutta Hän sanoi: "En käytä Jumalan voimaa omiin tarkoituksiini.
Olen valmis myös kärsimään, sillä luotan Jumalaan."
Toisessa kiusauksessa oli usko vastaan olettamus -kysymys.
Jae 6: "[Koska] sinä olet Jumalan Poika, niin heittäydy tästä alas..."
Hän oli pyhäkön harjalla.
"...sillä kirjoitettu on: 'Hän antaa enkeleilleen käskyn sinusta', -
ja: 'He kantavat sinua käsillänsä, ettet jalkaasi kiveen loukkaisi'."
Paholainen sanoi: "Tässä sinulle Kirjoitus, Jeesus. Se sopii sinuun.
Sinun ei käy kuinkaan. Heittäydy alas pyhäkön harjalta täällä Jerusalemissa.
Kaikki näkevät sen ja ihmettelevät: 'Olet selvästi Jumalan Poika, Messias.'
Jeesus sanoi: "Taas on kirjoitettu: 'Älä kiusaa Herraa, sinun Jumalaasi'."
Usko ja olettamus ovat täysin eri asioita.
Usko ei ikinä oleta asioita vaan kysyy aina Jumalalta ennen kuin toimii.
Usko ei ole suhteesta irrallista, mekaanista Sanan soveltamista.
"Tässä on jae. Vetoa siihen."
Ei. Jokaisella lupauksella on oma aikansa.
Ajankohta, jolloin se toteutuu. Ja oma tilanne, jossa se toteutuu.
Evankeliumissa kerrotaan, että Jeesus pelastui monesti pidättäjien käsistä.
Pidättäjät pysähtyivät kuuntelemaan Häntä.
"Unohdimme pidättää Hänet. Kukaan ei puhu niin kuin Hän."
Jeesus käveli tappajien käsistä.
Kirjoitukset toteutuivat mutta Jumalan tavalla ja ajankohtana.
Kysy Jumalalta: "Onko nyt oikea hetki toimia?
Mikä on tarkoituksesi tässä hetkessä?" Se on uskon Henki.
Usko on aina välttämätön. Ihmeitä ei anneta uskon korvikkeeksi.
Niitä annetaan, jotta ihmiset voisivat kysellä: "Kuka tämä on?
Miten tämä on mahdollista?"
Ja alkavat etsiä Jumalaa itse, koska he janoavat totuutta.
Kolmannessa kiusauksessa kyse oli -
kompromissin tekemisestä, jotta saisi haluamansa.
Jae 8: "Taas perkele otti hänet kanssansa sangen korkealle vuorelle -
ja näytti hänelle kaikki maailman valtakunnat ja niiden loiston -
ja sanoi hänelle: "Tämän kaiken minä annan sinulle, -
jos lankeat maahan ja kumarrat minua".
Paholainen ei vihjaile hienovaraisesti -
ja siten hyökkää Jeesuksen fyysistä heikkoutta vastaan.
Se ei myöskään lainannut raamatuntekstiä siinä toivossa, -
että Jeesus poikkeaisi Jumalan suunnitelmasta ja vetoaisi lupaukseen.
Pääsemme asian ytimeen. Jokaisen kiusauksen taustalla -
on paholaisen lupaus: "Saat mukavuutta ja tyydytystä, -
mutta sinun pitää palvella minua."
Monet kristityt, jotka etsivät tyydytystä ja mukavuutta, -
oikeuttavat kaikenlaisen jumalattoman käytöksen.
Jopa käytöksen, joka johtuu suoraan paholaisen suunnitelmasta.
Vastoin Jumalan Sanaa ja suunnitelmaa.
Koska tuo toiminta tuottaa heille hyvää oloa.
Jae 10: "Silloin Jeesus sanoi hänelle: "Mene pois, saatana; -
sillä kirjoitettu on: 'Herraa, sinun Jumalaasi, pitää sinun kumartaman -
ja häntä ainoata palveleman'."
Jeesus käyttää Jumalan Sanaa. Oli siis uskon sana ja uskon Henki.
Uskon Henki, joka toimii.
Jokainen kiusaus omien puolien pitämiseksi, -
olipa se Jumalan lupauksiin vetoamista tai uskon hyväksikäyttöä.
Sillä on yksi yhteinen piirre. Jokainen kiusaus tähtää -
kompromissiin suhteessa sitoutumiseesi elää Jumalalle, -
Hänen rakastamiseen, Hänen tavoittelemiseen.
Yksin Hänen kumartamiseensa, olipa seuraus tai lopputulos mikä tahansa.
Sellaista uskoa me tarvitsemme nykyisessä sukupolvessa.
Ei uskoa, jossa yritetään saada asioita Jumalalta, vaan uskoa, joka sanoo: -
"Palvelen Jumalaa. Tapahtuu ihmeitä ja hyviä asioita, mutta tärkeintä on, -
kirkastaako tämä Jumalaa ja onko se osa Hänen suunnitelmaansa."
Se ei ole vain tarttumista lupaukseen ja sen täyttämisen vaatimista.
Tällaisen kiusauksen ytimessä on halu saada mitä haluaa -
niin pian, helposti ja kivuttomasti kuin mahdollista. Ajattele sitä.
Usein ajattelemme, että omilla ponnisteluilla ja keinoilla -
on hengellinen vaikutus.
Huudan kovemmin rukoillessani.
Siteeraan enemmän jakeita Jumalalle. Väännän Hänen kättään.
Ryhdyn nälkälakkoon ja kutsun sitä paastoksi.
Raamattu: "...kärsivällisyys tuottakoon täydellisen teon".
Jeesuskin oppi kuuliaisuutta kärsimysten kautta.
Saatana on kuitenkin valehtelija. Ei tule kruunua ilman ristiä.
Se sanoi: "Voit saada kaiken."
Saatanalla ei ollut sitä valtaa. Lue Daniel 4. Matt. 4 ja Daniel 4.
Saatanalla oli laiton, kapinallinen valtakunta, -
jossa se väitti, että sillä on omaisuutta ja valtaa.
Mutta pohjimmiltaan vain Jumala korottaa.
Vain Jumala voi jakaa kunniaa, -
valtakunnan auktoriteettia ja valtakunnan omaisuutta.
Ne kuuluvat Jumalalle, ei paholaiselle sen omaan käyttöön.
Paholainen voi tehdä ja käyttää asioita -
vain Jumalan antamalla luvalla ja aikavälillä.
Jeesus torjui kiusauksen -
ja valitsi kumartaa yksin Jumalaa.
Kerrataan, mitä olemme oppineet uskon Hengessä toimimisesta.
Jeesus pysyi aina Hengen tahdissa.
Hän pysyi yhteydessä Isään. Siitä kaikki alkaa.
Siksi Hän pystyi uskomaan ja puhumaan Sanaa -
Isän auktoriteetilla.
Pyhä Henki johtaa samalla tavalla uskonelämässä myös meitä -
tekemällä työtä meissä.
Ei vain älyllisesti tai toimintavarmalla mekanismilla, -
jossa voi olla varma, että saa haluamansa silloin kun sen haluaa.
Tässä ei ole mekanismia eikä kaavaa.
Sukeltajina meidän pitää tuntea laitteemme hyvin.
Meillä on regulaattori, joka antaa happea, -
jotta voimme hengittää veden alla.
Regulaattori on älykäs. Se jakaa happea ympäröivällä paineella.
Voi hengittää normaalisti.
Kysymme aina harjoituksissa: "Mitä tapahtuu, jos laite pettää?"
Se on suunniteltu niin, että jos se pettää...
En ole nähnyt yhdenkään pettävän, mutta jos... Amanda, kuuntele.
Jos se pettää, se pettää aina turvallisesti.
Olemme harjoitelleet tilannetta, jossa hengitysregulaattori pettää.
Jos se pettää, se työntää ilmaa ulos jatkuvasti.
Se puhaltaa ilmakuplan, jonka voi imaista.
Niin voi nousta vähitellen pinnalle. Ei ikinä huku -
regulaattorin pettämisen takia. Se on toimintavarma.
Ihmiset luulevat, että on olemassa toimintavarma mekanismi.
"Täytyy vain löytää jae. Ei tarvitse juuri rukoilla. Rukous on epäuskoa.
Julistan sen ääneen. Toimin sen mukaan. Se on toimintavarma."
Ei. Jumala ei ole mekanismi.
Jumala on Persoona. Astumme suhteeseen. Kysymme Jumalalta.
Pyhä Henki johtaa, ei vain Raamatun älylliseen ymmärtämiseen -
eikä mekaaniseen ymmärtämiseen, -
vaan ymmärtämiseen suhteessa, kuka Jumala on ja mitä Hän haluaa tehdä.
Mitä Hän hankkii sinulle juuri nyt ja minkä tekemiseen Hän antaa vallan.
Henki pitää meidät aina keskittyneenä Jumalan suurempiin tarkoituksiin -
Jumalan suuremmaksi kirkkaudeksi, -
ei mukavuudeksemme tai välittömäksi tyydytykseksemme.
Siksi Pyhä Henki paljastaa meille Jumalan sydämen, mielen ja tahdon.
Hän tuo meidät Jumalan lupausten täyttymykseen -
kuin on Jumalan tarkoitus.
Hän myös elävöittää mielikuvitustamme.
Inhimilliset kykymme alistuvat Pyhälle Hengelle, -
niin että voimme nähdä ihmeellisiä näkyjä ja ilmestyksiä, -
kun Pyhän Hengen aito toiminta stimuloi mielikuvitustamme.
Ja sitten kuljemme Pyhän Hengen kanssa samassa tahdissa.
Liikumme uskossa. Ei mennä Hengen edelle eikä jäädä jälkeen.
Aina oikeassa hetkessä usko tulee esiin -
ja Jumala tulee esiin elämässämme Hänen suunnitelmansa mukaisesti.
Viimeisimpänä ja tärkeimpänä emme ikinä saavuta päämääräämme -
ajamalla omaa etuamme -
ja välttelemällä ristiä.
Suomennos: Marianne Tenetz