KENSINGTON TEMPLE Mikä uskonnossa mättää?
COLIN DYE: GRAFFITISEURAKUNTA Mikä uskonnossa mättää?
Saarnasarjan kolmannessa osassa esitän provokatiivisen kysymyksen, -
mikä uskonnossa mättää.
Äänensävystäni kuultaa, -
että mielestäni uskonnossa mättää monikin asia.
Larry Crabb kirjoittaa artikkelissa, johon viittaan: -
"Paholaisen keksinnöistä pahin on uskonto."
Meidän täytyy käydä käsiksi maineeseemme, -
että olemme uskonnollisia ihmisiä.
Kun minua kutsutaan uskonnolliseksi, tuntuu, että olen epäonnistunut.
Olisi parempi kuulla: "Sinulla on hieno Jumala-suhde!"
Usein toimintamme tulkitaan pelkästään uskonnollisena.
Käydään käsiksi tähän tilanteeseen tänään.
Avatkaa Raamatustanne kohta Jaak. 1:27.
Siinä puhutaan "uskonnosta" positiivisessa mielessä.
Jaak. 1:27: -
"Puhdas ja tahraton jumalanpalvelus Jumalan ja Isän silmissä on käydä -
katsomassa orpoja ja leskiä heidän ahdistuksessaan -
ja varjella itsensä niin, ettei maailma saastuta."
Tässä on harvinainen maininta "uskonnosta" -
Raamatussa positiivisessa mielessä.
Se osoittaa, että on positiivista -
luoda jälleen yhteys Jumalaan ja ihmisiin.
Englannin sana 'uskonto' -
tulee latinan sanasta 'religio'.
Se puolestaan juontuu -
latinan sanasta 'religare'.
Lausun sen italian aksentilla, koska sen parempaan en pysty.
Religare.
Se tarkoittaa "takaisin yhdistämistä" tai "sitomista".
Oxford-sanakirjan mukaan se liittyy velvollisuuksiin tai tehtäviin.
Uskonto liittyy siis vahvasti sitoviin velvollisuuksiin ja tehtäviin.
Se ei ole kovinkaan myönteinen suhtautumistapa.
Mutta voimme palata juurille, jos se on 'uskonto' sanan todellinen juuri, -
ja ajatella sitä yhteyden sitomisesta uudelleen Jumalaan ja ihmisiin.
Pidän siitä.
Jos voimme luoda uudelleen yhteyden Jumalaan ja ihmisiin, -
uskontomme on vaivan arvoista. Jaakob näyttää sanovan samaa.
"Puhdas ja tahraton [uskonto] on tätä: Se on Isän silmissä -
ja se on orpojen, leskien luona käymistä ja itsensä varjelemista.
Jaakob käyttää sanaa 'uskonto' teknisessä merkityksessä.
Hän puhuu siitä, miten tuoda uskoa julki.
Sisäisen uskon ulkoista ilmausta.
Hän puhuu Jumala-suhteesta, ihmissuhteista -
ja suhteesta omaan itseen.
Se kaikki on positiivista. Palaamme siihen myöhemmin.
Jaakob osoittaa, että asiassa on myös jotain kielteistä, -
jota vastaan tulee varjella itsensä.
Sanoessaan "puhdas ja tahraton uskonto" hän tarkoittaa, -
että uskonnossa on paljon sellaista, mikä ei ole puhdasta eikä tahratonta.
Nykyään on paljon aggression ja väkivallan tekoja, kidutusta, piinaa, -
murhaa, kontrollia ja kaikenlaista, -
joka antaa uskonnolle huonon maineen.
Maailmasta 90 prosenttia osallistuu uskontoon tavalla tai toisella.
Meidän tulee osaltamme varmistaa uskontomme puhtaus ja tahrattomuus.
Mitä tulee tehdä, jotta vältymme epäpuhtaalta, saastuneelta, -
negatiiviselta, demoniselta uskonnolta?
Jaak. 1:26 antaa joitain vihjeitä.
Jaakob puhuu hyvästä uskonnosta, -
mutta hän kuvailee myös asioita, jotka ovat kielteisiä ja vältettäviä.
Jae 26: "Jos joku luulee olevansa jumalanpalvelija, -
mutta ei hillitse kieltään, -
vaan pettää sydämensä, niin hänen jumalanpalveluksensa on turha."
Näemme useita syitä, -
miten ja miksi uskonto voi olla hyvin kielteistä ja vältettävää.
Ensimmäinen asia on eksytys.
Vaikka väität jotain oikeutetuksi vakaumukseksesi, -
se pelkästään ei tarkoita, ettet olisi eksynyt.
Jos Jeesus on tie, totuus ja elämä ja jos Hän sanoo, -
ettei kukaan tule Isän luo muutoin kuin Hänen kauttaan, -
on eksytystä ajatella, että on muita teitä Jumalan luo.
Jos Raamattu opettaa, että tulemme Jumalan luo Kristuksen, -
Hänen uhrinsa, kuolemansa ja ylösnousemuksensa kautta, -
kaikki, mikä sivuuttaa sen, on eksytystä.
Paavali ojensi ihmistekoiseen uskontoon sotkeutunutta seurakuntaa.
Kol. 2:22―23.
Hän puuttui asiaan ja paljasti väärän, ihmistekoisen uskonnon.
"Jos te olette Kristuksen kanssa kuolleet pois maailman alkeisvoimista"
Alleviivatkaa se. Palaamme siihen.
Ihmistekoinen uskonto on maailman alkeisvoimien seuraamista.
"Jos te olette Kristuksen kanssa kuolleet pois maailman alkeisvoimista,
miksi te, ikäänkuin eläisitte maailmassa, -
sallitte määrätä itsellenne säädöksiä: 'Älä tartu, älä maista, älä koske!'
Sehän on kaikki tarkoitettu katoamaan käyttämisen kautta -
ihmisten käskyjen ja oppien mukaan?
Tällä kaikella tosin on viisauden maine..."
Ne näyttävät hienoilta ja hengellisiltä. Niillä on viisauden ulkomuoto.
"...itsevalitun jumalanpalveluksen ja nöyryyden vuoksi -
ja sentähden, ettei se ruumista säästä; -
mutta se on ilman mitään arvoa, ja se tapahtuu lihan tyydyttämiseksi."
Ajatus siitä, että keksimme sääntöjä, noudatamme niitä -
ja kutsumme sitä uskonnoksi ja pyhäksi, on täysin väärä.
Eräs pastori oli tunnettu siitä, että hän puhui vahvoja saarnoja.
Curry-termein se oli vindaloota tai jopa phallia.
Minun saarnani ovat mietoja korma-curryä.
Hän saarnasi vindaloota joka sunnuntai.
Hän saarnasi voimakkaasti. Ihmiset tunsivat saarnojen painon.
Hän piiskasi heitä kielellään -
ja grillasi heitä helvetin tulella sunnuntai toisensa jälkeen.
Ihmiset sanoivat: "Hyvä saarna! Puhu samalla tavalla ensi kerrallakin."
Kukaan ei ikinä muuttunut.
Tässä on kaksi pääasiaa. Ensinnäkin kysymys, mitä minun pitää tehdä -
saadakseni hyvän elämän nyt -
ja ikuisen elämän tulevaisuudessa.
Toisin sanoen, mitä minun pitää tehdä saadakseni pelastuksen?
Mitä minun pitää tehdä saadakseni tyydytystä täällä maan päällä?
Pelastuksen tie osoittaa monin tavoin elämään kuoleman jälkeen.
Yleisesti uskotaan, että taivaaseen päästään olemalla hyvä.
Tekemällä jotain, mikä tekee Jumalaan niin ison vaikutuksen, -
että Hän huomaa ja sanoo: "Vau! Tuosta ansaitsee taivaspaikan."
Se on luonnollinen, lakihenkinen, langennut ihmisluontomme.
Se ylpeilee siitä, mitä voimme tehdä.
Olen yliopistossa tutkinut suurinta osaa valtauskonnoista, -
ja uskon tämän olevan melko paikkansapitävää.
Uskonnoista valtaosassa -
kyse on siitä, mitä ihmisen pitää tehdä tullakseen taivaskelpoiseksi.
Tämän määritelmän mukaan kristinusko ei ole uskonto, -
koska kristinuskossa ihminen pääsee taivaaseen Jumalan työn ansiosta.
Kyse ei ole teoista eikä omasta ansiosta. Ylpeilyä ei sallita.
Kyse on yksin Jumalan armosta. Taivas on ilmainen lahja.
Sitä ei ansaita teoin eikä tittelein.
Raamattu osoittaa, kuka siitä maksoi hinnan.
Sillä nimittäin on hinta.
Hinta on niin suuri, ettemme pystyisi ikinä maksamaan sitä.
Se maksettiin ristillä, -
kun Jeesus kuoli ja huusi voitokkaan julistuksen: -
"Se on täytetty!"
Velka on maksettu.
Pelastuksemme tulee Kristuksen, ristin ja ristintyön kautta.
Siellä Hän maksoi syntiemme edestä -
ja täytti Raamatun ilmestyksen, -
että ilman veren vuodattamista ei ole syntien anteeksiantoa.
Ilman uhria ei ole pelastusta.
Kun Jeesus kuoli ristillä, Hän maksoi hinnan.
Hän tyydytti Isän oikeuden.
Hän tyydytti Isän kunnian.
Hän tyydytti Isän vihan syntistä ihmiskuntaa vastaan.
Hinta piti maksaa, ja Jumala itse maksoi sen Kristuksen kautta.
Se on tärkeää, sillä yhä useampi sanoo tänään: "Miksi sitä tarvittiin?
Veri ja suolenpätkät. Se on ällöttävää.
Emme tarvitse uhria. Olemme hyviä ihmisiä. Emme tarvitse sellaista."
Risti osoittaa meille, miten syntisiä ja kadotettuja olemme -
ilman Kristusta. Yksin Jeesuksen veri auttaa.
Jotkut sanovat: "Mekin voimme yksinkertaisesti antaa vain anteeksi.
En vaadi hintaa. Miksei Jumala voi tehdä samoin?"
Kerron havaintoesimerkin.
Tämä on kiva ajatus, joten leikittelen sillä.
Kuvittele, että joku kahdessa tai kolmessa eturivissä -
olisi minulle, Colin Dyelle, velkaa tuhat puntaa.
Kukaan ei ole. Haaveilen vain.
Kuvittele, että tuo ihminen sanoo minulle: "Colin, en pysty maksamaan.
Annatko minulle anteeksi?"
Sanoisin: "Tietysti annan sinulle anteeksi.
Ole vapaa velastasi."
Olenko mitätöinyt velan vai maksoinko sen itse?
Jos joku on minulle velkaa tonnin, se puuttuu taskustani.
Jos annan velan anteeksi, kannan tappion itse.
Maksan itse hinnan.
Se on Raamatussa anteeksiannon käsitys. Anteeksiannolla on aina hinta.
Kun annamme anteeksi toisillemme, emme pohdi aina hintaa, -
kun kumpikaan ei toiminut mallikelpoisesti.
Mutta Jumalan tasolla -
Jumala on ylin auktoriteetti.
Hän on maailmankaikkeuden moraalin valtias.
Hänen vanhurskautensa ja luontonsa velvoittaa Hänet -
oikaisemaan virheet ja korjaamaan vääryydet.
Varmistamaan, että kaikki velat on maksettu.
Hän tahtoo antaa anteeksi rakkaudessa, -
mutta silti pitää maksaa hinta.
Jos meidän pitäisi maksaa hinta, emme ikinä voisi pelastua.
Hänen pelastussuunnitelmansa on lähettää Jeesus maksamaan hinnan.
Siksi Jumala Kristuksessa sovittaa maailman itsensä kanssa.
Se on evankeliumi. Maailmassa ei ole uskontoa, -
jonka opetuksessa olisi mitään vastaavaa.
Vain kristinuskossa on se ilmestys.
Se koski pelastuksen tietä, elämää kuoleman jälkeen.
Entä elämä ennen kuolemaa?
Tässä meistä valtaosa elää.
Mehän kaikki elämme tietysti. Tähän meistä valtaosa keskittyy.
Sanomme mielellämme: "Jumalan kiitos, kuoltuani pääsen taivaaseen.
Elän nyt. Jumala, mitä teet sen suhteen?"
Uskonto ei hoitele pelkästään "elämä kuoleman jälkeen" -kysymystä.
Se yrittää huolehtia elämästä ennen kuolemaa -
eli elämästä Maa-planeetalla.
Emme siis etsi pelastuksen tietä vaan tyydytyksen tietä.
Jeesus puhui tästä -
puhuessaan uskon orjuudesta ja loppuunpalamisesta.
Avatkaa Matt. 11.
Luen Message-käännöksestä.
Message on saarnamainen, tulkitseva käännös.
Se ei ole sanasta sanaan -käännös.
Sen teksti on saarnamaista.
Eugene Peterson taidollisesti eri kohdissa Message-käännöstä -
antaa saarnamaisia tietoiskuja tekstin merkityksestä.
Tässä hän mielestäni osuu nappiin.
Matt. 11:ssä Jeesus puhuu ihmisille, -
jotka ovat vanhan uskonnon orjia.
Hän tuli antamaan heille elämän ja vapauttamaan heidät -
uskonnon orjuudesta. Se on ilosanoma, evankeliumi.
Hän tuli vapauttamaan meidät uskonnon orjuudesta.
Kaikki ennen minua tulleet ja ovat valehtelijoita ja varkaita.
Samoin kaikki minut kieltävät. Tulin antamaan elämän, en uskontoa.
Hän puhuu ihmisille näin -
Eugene Petersonin käännöksessä jakeessa 28―30.
Se, mitä aion ilmoittaa, on parempi kuin etelänloma.
Nojaa taaksepäin ja rentoudu.
Jos haluat antaa bussin rahastajalle tippiä, hänet löytää täältä edestä.
"Oletko väsynyt, lopen uupunut, -
loppuun palanut uskonnon suhteen?
Tule minun tyköni, Lähde pois kanssani, -
niin elämäsi elpyy.
Näytän, miten levätään oikeasti.
Vaella kanssani ja tee työtä kanssani.
Katsele, miten minä toimin. Opi armon luonnolliset rytmit.
En aseta yllesi mitään raskasta tai huonosti istuvaa.
Pysykää seurassani, niin opitte elämään vapaasti ja kevyesti."
Kun luen sen, näen jotain tavoiteltavaa -
ja toivottavasti saavutettavissa olevaa.
Se on tunnustus, jos pysähtyy kuuntelemaan.
Se on tunnustus tältä lavalta.
Minusta tuntuu vaikealta päästä paikkaan, -
jossa en ponnistele enkä yritä osoittaa Jumalalle olevani jotain.
Minusta se on vaikeaa. Vanha Colin Dye on nimittäin uskonnollinen.
Uusi Colin Dye Kristuksessa, Kristuksen elämä minussa, -
on vapautettu henkilö, joka tietää Jeesuksen maksaneen hinnan.
Hän on kutsunut minut seuraansa ja vaeltamaan kanssaan.
Kun vaeltaa ja työskentelee Hänen kanssaan, puhutaan ikeestä.
Valtakunnan ikeestä. Olemme Kristuksen iespareja.
Toki meidän täytyy laittaa uskomme käytäntöön. Sillä pitää olla vaikutus.
Alkaen sydämestämme ja vaikuttaen siihen, miten elämme, puhumme, -
harjoitamme ihmissuhteita ja miten toimimme maailmassa.
Kun teemme niin, ihmiset spreijaavat seurakuntamme seinille: -
"Katsokaa, miten paljon he rakastavat toisiaan.
Katsokaa heidän hyviä tekojaan. Heidän Jumalansa on kunnioitettava.
Tämä on todellista. Mennään mukaan." Minusta se on vaikeaa.
Aina tulee jotain, ellei ole valpas. Paholainen syyttää meitä aina.
Kun se lomailee, kristityt ystävät kyllä hoitavat työt sen puolesta -
syyttämällä, teilaamalla ja repimällä.
Pitää olla niin lähellä Jeesusta, että se valuu kuin vesi hanhen selästä, -
sillä tietää, että Jumala on Isä, Kristus on isoveli -
ja Pyhä Henki on Jumalan uusi elämä.
Se ei ole uskontoa eikä omaa ponnistelua Jumalan suuntaan.
Siinä ei etsitä, mitä pitää tehdä saadakseen haluamansa.
Se on suhde Jumalan kanssa, antautumista Hänelle, -
paikan löytämistä Hänen kertomuksestaan, -
ei Hänen tekemistä oman elämäntapamme tuottajakumppania.
Halleluja! Pelastuksen tie kulkee yksin uskon kautta.
Tyydytyksen tiessä kyse ei ole toisarvoisista asioista.
Siinä kyse on Jumalaan keskittymisestä.
Huomaamista, että Hän itse todella on -
vastaus syvimpään sisäiseen kaipuuseen, -
jota eivät mitkään asiat, -
ei mikään, eivät mitkään asiat, ihmiset, paikat, omaisuus -
eikä mikään muu voi ikinä tyydyttää.
Tämä ei tarkoita, että elämä Jeesuksen kanssa on kivutonta.
Joskus tyydytys Jeesuksessa -
löytyy vain, kun täysi helvetti pääsee irti meissä ja ympärillämme.
Se on totuus. Kivulias totuus, mutta totuus kuitenkin.
Opimme riippumaan kiinni yksin Hänessä, -
kun meiltä viedään pois kaikki muu, jonka varassa riipumme.
Se on kivulias totuus.
Sen julistaminen ei tunnu minusta miellyttävältä.
Mutta koska se on totuus, Jumalalle tuo kunniaa, kun tiedät, -
ettei Jumala tällä hetkellä ole sitoutunut mukavuuteesi.
Ensimmäinen asia. Hän on sitoutunut pyhitykseesi.
Hän haluaa, että Kristus saa sinussa muodon.
Huonot asiat eivät tule Jumalalta. Puhuimme jo siitä.
Ne tulevat Luciferilta. Eivät Jumalalta.
Kaikki hyvä tulee Jumalalta.
Jumala on niin suuri, että Hän sallii elämäämme asioita, -
joita emme tahtoisi. Sillä joskus se on ainoa tie -
työstää todellista riippuvuutta Henkeen elämässämme -
ja todellista antautumista Jumalalle: "Mitä ikinä tapahtuukin, -
olet paras. Olet ainoa Jumala, ja minä rakastan sinua siksi, kuka olet."
Palataan Jaak. 1:27:een.
Tutkitaan sitä lopuksi vielä uudelleen.
"Puhdas ja tahraton jumalanpalvelus Jumalan ja Isän silmissä -
on käydä katsomassa orpoja ja leskiä heidän ahdistuksessaan -
ja varjella itsensä niin, ettei maailma saastuta."
Tämä muistuttaa minua siitä, että tahrattomassa tosi uskonnossa -
kyse on suhteesta.
Löydämme suhteen Jumalaan, -
joka on myös Isä. Jos Hän on Isä, täytyy olla Poikakin.
Jos Hän on Poika, täytyy olla rakkauden henki, joka on niin vahva, -
että hänkin on persoona. Puhumme Jumalasta, joka on suhde.
Maailmankaikkeuden perimmäinen todellisuus on suhde, kolminaisuus.
Isä Jumala rakastaa Poika Jumalaa. Poika Jumala rakastaa Isä Jumalaa.
Pyhä Henki Jumala on rakkauden henki, voimakas ja todellinen.
Niin rakkauden henki on kolminaisuuden kolmas persoona.
Suhteemme kohdistuu Isään ja Poikaan Pyhän Hengen kautta.
Olemme mukana ihmeellisessä Jumalan alkuun panemassa -
Jumalan innoittamassa, Jumalaan keskittyvässä suhteessa.
Toiseksi se ei ole vain meitä varten.
Se on annettu meille muita varten.
Sitä tulee nauttia toisten kanssa ja muiden tähden.
Tässä meillä on selvä opetus Jaakobilta.
Jaakobin sanat ovat niin yksin- kertaiset, että ne melkein sivuuttaa.
Hänen toteamuksensa ovat yksinkertaisia ja perusteellisia.
Niihin sisältyy rikas hengellinen ilmestys.
Tässä hän sanoo: "Et voi rakastaa Jumalaa erakkona."
Johannes sanoi: "Meillä on yhteys Isän kanssa."
Kyse on suhteesta Jumalaan.
Suhteesta ihmisiin, ensin kristittyihin, mutta se läikkyy yli.
Se läikkyy yli, sillä jos opimme rakastamaan Jumalaa, -
rakastamme kaikkea, mikä on tehty Jumalan kuvaksi.
Jaakob sanoo, että eritoten Jumalan kuvan sitä ilmentymää, -
joka kärsii eniten ja joka on syrjäytynein ja rikkinäisin.
Hänen aikanaan heitä olivat lesket ja orvot.
Se on vanhahtavaa kieltä.
Nyt sanat "orpo" ja "leski" tarkoittavat tekstinkäsittelyohjelman fontteja.
On tasausta, marginaaleja, oikolukua, leskiä ja orpoja.
Jos siihen aikaan halusi sanoa: -
"Rakastaa niitä, jotka tarvitsevat rakkautta eniten", -
olisi tarkoitettu leskiä ja orpoja. Heillä ei ollut huolenpitäjää.
Ei suojaa eikä asemaa.
He olivat täysin riippuvaisia ihmisten suopeudesta ja avusta.
Jos meidät tunnettaisiin rakkaudesta aikamme leskiä ja orpoja kohtaan -
ja jos osoittaisimme, kuka Jeesus on, -
emmekä ainoastaan julistaisi ilo- sanomaa vaan olisimme ilosanoma, -
ihmiset lakkaisivat spreijaamasta: "Kurkkaan sisälle, mitä tapahtuu."
Jaakob sanoo: "Varjelkaa itsenne niin, ettei maailma saastuta."
Mitä se tarkoittaa? Väärin tulkittuna toteamus voi olla hyvin uskonnollinen.
"Varjelkaa itsenne niin, ettei maailma saastuta! Erottautukaa maailmasta.
Älä maista, kosketa, haista." Kävin elokuvissa eräänä päivänä.
Muistaakseni se oli James Bond -elokuva.
Eräs kokousavustaja näki meidät: "Mitä sinä täällä teet?"
Kävin elokuvissa. - "En olisi uskonut sitä pastorista."
Mitä sitten itse teet täällä? - "Hällä väliä. En ole pastori."
"Odotan sinulta pyhyyttä. En itseltäni."
Ei-uskonnollinen kristinusko. Järkytetään maailmaa.
Ei tarvitse olla uskonnollinen. Siitä ei ole hyötyä. Rakasta Jumalaa.
Osoita Hänen rakkauttaan. Toki pyhyys on tärkeää.
Mutta se alkaa sisältä. Pitäkää itsenne tahrattomina.
Se tarkoittaa, että Jumala-suhteesi perustuu Hänen työhönsä sinussa.
Uuden luomisen elämä vapauttaa sinut sisäisesti -
orjuudesta, maailmasta, lihasta ja paholaisesta.
Se tuo sisäisen vapauden, joka ei ole pelkkää moraalia, -
lakihenkisyyttä tai ulkokultaisuutta. Se ei ole ulkoista hengellisyyttä -
vaan Hengen täyttämän elämän luonnollista ylitsevuotamista.
Miten maailma näkee meidät?
Ehkä ongelma on näkökannassa.
Mutta meidän täytyy kysyä itseltämme, millaista sanomaa välitämme -
elämisellämme, puheillamme ja ilmaisemme uskoamme?
Onko se moralisointia ja arvostelemista?
"Emme äänestä, sillä kaikki ovat yhtä pahoja ja jumalattomia."
Vai menemmekö mukaan: "Tuodaan tänne vähän suolaa ja valoa."
Kuten sanoin, en pidä siitä, -
että minua kutsutaan uskonnolliseksi.
Haluan ilmentää ei-uskonnollista kristinuskoa.
Haluan osoittaa, ettei kyse ole uskonnosta vaan Kristuksesta.
Paras tapa tehdä se on ilman sanoja.
Ei pidä yrittää olla nokkela vaan olla vain oma itsensä.
Elää todellisuutta, joka vallattuaan meidät -
on hyvin näkyvä: -
Jumala riittää.
Hän riittää yllin kyllin. Haluan vain Hänet. Tarvitsen vain Häntä.
Ja ihmisillä on väliä.
Rakasta Jumalaa koko sydämestä, sielusta, mielestä ja voimasta -
ja rakasta lähimmäistä niin kuin itseäsi.
Suomennos: Marianne Tenetz