KENSINGTON TEMPLE Lucifer, Aadam ja minä
COLIN DYE: GRAFFITISEURAKUNTA
LUCIFER, AADAM JA MINÄ
Pyytäisin teitä avaamaan Raamatustanne Room. 8:n.
Luemme melko pitkän katkelman -
profeetallista tekstiä.
Tämänpäiväinen aiheeni on "Lucifer, Aadam ja minä".
Room. 8:15.
"Sillä te ette ole saaneet orjuuden henkeä ollaksenne jälleen pelossa, -
vaan te olette saaneet lapseuden hengen, -
jossa me huudamme: 'Abba! Isä!'
Henki itse todistaa meidän henkemme kanssa, -
että me olemme Jumalan lapsia.
Mutta jos olemme lapsia, niin olemme myöskin perillisiä, Jumalan perillisiä -
ja Kristuksen kanssaperillisiä, -
jos kerran yhdessä hänen kanssaan kärsimme, -
että me yhdessä myös kirkastuisimme.
Sillä minä päätän, että tämän nykyisen ajan kärsimykset -
eivät ole verrattavat siihen kirkkauteen, joka on ilmestyvä meihin.
Sillä luomakunnan harras ikävöitseminen -
odottaa Jumalan lasten ilmestymistä.
Sillä luomakunta on alistettu katoavaisuuden alle -
ei omasta tahdostaan, vaan alistajan ― kuitenkin toivon varaan, -
koska itse luomakuntakin on tuleva vapautetuksi turmeluksen orjuudesta -
Jumalan lasten kirkkauden vapauteen.
Sillä me tiedämme, että koko luomakunta yhdessä huokaa -
ja on synnytystuskissa hamaan tähän asti; -
eikä ainoastaan se, vaan myös me, joilla on Hengen esikoislahja, -
mekin huokaamme sisimmässämme, odottaen lapseksi-ottamista, -
meidän ruumiimme lunastusta. Sillä toivossa me olemme pelastetut, -
mutta toivo, jonka näkee täyttyneen, ei ole mikään toivo; -
kuinka kukaan sitä toivoo, minkä näkee? Mutta jos toivomme, -
mitä emme näe, niin me odotamme sitä kärsivällisyydellä.
Samoin myös Henki auttaa meidän heikkouttamme. Sillä me emme tiedä,
mitä meidän pitää rukoileman, niin kuin rukoilla tulisi, mutta Henki itse -
rukoilee meidän puolestamme sanomattomilla huokauksilla.
Mutta sydänten tutkija tietää, mikä Hengen mieli on, -
sillä Henki rukoilee Jumalan tahdon mukaan pyhien edestä.
Mutta me tiedämme, että kaikki yhdessä vaikuttaa niiden parhaaksi, -
jotka Jumalaa rakastavat, -
niiden, jotka hänen aivoituksensa mukaan ovat kutsutut."
Kun katsomme maailmaa, jota kuvaillaan Room. 8:ssa, -
voimme tunnistaa selvästi joitain perustekijöitä.
Elämme maailmassa, joka on rikkinäinen.
Maailmassa, joka on turmeltunut ja katoavainen.
Jos toivomme perustuisi vain tähän maailmaan, meillä ei olisi toivoa.
Kun katsomme ilmestyksen valossa, jonka tämä katkelma tarjoaa, -
näemme maailmassa jotain muuta. Näemme rakastavan Jumalan.
Jumalan, joka tuntee -
yksityiskohtaisesti kaiken sen kärsimyksen, rikkinäisyyden, -
kivun, tuskan ja kaipuun, jota sydämessämme tunnemme.
Saatamme pohtia, miten tämän kaiken saa käymään järkeen.
Voimme sanoa hyvien asioiden osoittavan, -
että kaiken takana on hyvä Jumala. Maailmassa on monia hyviä asioita.
Voimme nähdä suunnittelijan kädenjälkiä, -
kun katselemme, miten kauniisti maailma on tehty, -
ja näemme maailmassa ihmeellisiä asioita, kauneutta ja loistoa, -
jotka puhuvat älykkäästä suunnittelusta.
Jumala on muovannut sen mielessään ja kädellään kauniiksi.
Meitä muistutetaan siitä, että kun Jumala loi maailman alun perin, -
Hän katseli sitä ja sanoi: "Se on hyvä."
Jumalan alun perin muovaamassa maailmassa -
ei ollut kipua, kärsimystä, sairautta, syntiä eikä mitään, -
mikä olisi vienyt luomakunnan kauneudesta ja loistosta jotain pois.
Koettakaapa kuvitella maailma, jossa ainoa tärkeä asia olisi -
oppia rakastamaan Jumalaa olosuhteista riippumatta.
Sellaisessa maailmassa myös ikävillä asioilla -
on jokin tarkoitus.
Ne ovat valmistelua, hengellisen kehityksen edistämistä.
Niiden kautta voi oppia, ettei tule luottaa vain näkyvään maailmaan -
vaan näkymättömään maailmaan, Jumalan rakkauden maailmaan.
Jos joku pyytäisi kuvittelemaan maailmaa, -
jossa voimme kasvaa ja kypsyä hengellisesti, -
mielessämme olisi luultavasti juuri sellainen maailma, joka meillä nyt on.
Se alkaa auttaa meitä ymmärtämään ensinnäkin, -
että jos on olemassa rakastava, kaikkivaltias, kaiken luonut Jumala, -
miten on mahdollista, että maailmassa on pahuutta, -
kipua, kärsimystä ja syntiä.
Se on iso kysymys. Erittäin iso kysymys.
Enkä esitä, että tämänpäiväiset muutamat ajatukseni -
olisivat tyhjentävä vastaus.
Voimme kuitenkin nähdä, että tämä rikkinäinen, kärsivä, katoava -
ja turmeltunut maailma ei ollut Jumalan alkuperäinen suunnitelma.
Tapahtui jotain jo ennen ihmisen ilmestymistä.
Itse asiassa tapahtui jotain kaukana ihmiskokemuksen ulkopuolella.
Se tapahtui taivaallisissa.
Se oli taistelu, joka käytiin kauan aikaa sitten, -
ei vain ihmiskunnan ja Jumalan välillä.
Osallisena oli persoona, jonka nyt ymmärrämme olevan saatana.
Se oli kaunis luotu olento.
Sitä ei luotu saatanaksi, vastustajaksi.
Se luotiin Luciferiksi, kuten Raamattu kutsuu.
Se oli suurenmoinen, kirkas, loistava enkel'olento.
Sille oli annettu paljon loistokkuutta. Korkea asema taivaassa.
Mutta sitten eräänä päivänä, kuten tavataan sanoa, -
se päätti, ettei elämä Jumalan läsnäolossa riitä pelkästään.
Sille ei riittänyt vain katsella Jumalan kauneutta ja olla kuoronjohtaja, -
kuten jotkut raamatuntutkijat esittävät.
Olla musiikkijohtaja, taivaan ylistysjohtaja.
On joitain viitteitä, että se oli Luciferin rooli ennen sen lankeamista.
"Ei riitä, että hankin kunniaa vain Jumalalle -
ja olen se, joka auttaa Jumalaa saamaan kunnian.
Tahdon kunnian itselleni."
Se nousi ylpeänä, mustasukkaisena.
Sitä nosti halu saada jotain enemmän kuin se, mitä Jumala tarjoaa.
Se oli tyytymätön Jumalaan.
"Tahdon jotain enemmän kuin sitä, mitä Jumalalla on tarjolla."
Juuri se on Raamatun ilmestys -
pahan alkuperästä.
Pahan alkuperä. Mistä paha tuli maailmankaikkeuteen, -
joka luotiin alun perin Jumalan kunniaksi.
Jumala itse teki maailman kauniiksi ja ihmeelliseksi.
Mistä paha tuli? Raamatussa on pari katkelmaa, joissa siihen viitataan.
Hes. 28 ja Jes 14.
Kuvailen niitä molempia, ennen kuin luetaan pari jaetta.
Tässä on kuvaus Jumalan langettamasta tuomiosta -
kahden kuninkaan ylle.
Hes. 28 kertoo Tyyron kuninkaasta.
Jes. 14 kertoo Babylonin kuninkaasta.
Nämä ihmiset ovat oikeasti eläneet.
Kun Jumala kuvailee heidän käytöstään ja tuomiota, -
jonka Hän toisi heidän ja heidän valtakuntiensa ylle, -
Hän alkaa käyttää kieltä, joka vie pois tästä maailmasta -
pois maailmasta, jota voimme katsella ja koskettaa, -
pois maailmasta, jossa ihmiset elävät fyysisesti.
Hän käyttää kieltä, joka vihjailee, että taivaallisissa on meneillään jotain.
Näytän teille. Hes. 28:12: -
"Ihmislapsi, viritä itkuvirsi Tyyron kuninkaasta -
ja sano hänelle..."
Tässä Hesekiel profetoi Jumalan tuomiota -
todellisen, historiallisen kuninkaan, Tyyron kuninkaan, ylle.
Hesekiel jatkaa: "... ja sano hänelle: -
Näin sanoo Herra, Herra: Sinä olet sopusuhtaisuuden sinetti..."
Tässä ei puhuta Tyyron kuningasta.
"...täynnä viisautta, täydellinen kauneudessa."
Ei se ollut Tyyron kuningas. Hän puhuu toisesta persoonasta, -
hengellisestä olennosta, joka oli jo ennen Tyyroa ja maailman historiaa.
"Eedenissä, Jumalan puutarhassa, sinä olit.
Peitteenäsi olivat kaikkinaiset kalliit kivet".
Historiaa, jota tässä kuvaillaan, edelsi tapahtumasarja taivaassa.
Tämä hengellinen enkel'olento ei aina ole ollut olemassa. Se on luotu, -
kuten sanotaan jakeen 13 lopussa, "päivänä, jona sinut luotiin".
Luotu hengellinen olento.
Siitä tiedämme sen olevan saatana.
Tyyron kuninkaan tavoin saatanalle alkoi tulla tärkeäksi oma kauneus.
Hän pyrki saamaan lisää tietoa -
omien tarkoitusperiensä ja kuuluisuuden takia.
Siksi Jumala sanoo: "Karkotan sinut." Mielenkiintoista.
Tämä ilmestys pysyy samana läpi Raamatun.
Näemme välähdyksen kosmisesta taistelusta saatanan ja Jumalan välillä.
Tässä yhteydessä näemme aina Jumalan täyden hallintavallan -
ja tuomion pimeyden valtojen ylitse. Sanotaan "halleluja".
Babylonin kuninkaan tuomiosta voimme lukea Jes. 14:12:sta.
Tässä ei enää puhuta vain maanpäällisestä kuninkaasta, -
vaan ylitetään ulottuvuuksien raja.
Kerrotaan, mitä taivaissa tapahtui jo ennen Babylonian kuninkaan aikaa.
"Kuinka olet taivaalta pudonnut, sinä kointähti [Lucifer]".
"Kointähden" tilalla englannissa on sana Lucifer.
Ennen kuin siitä tuli saatana. Lucifer tarkoittaa: "loistava tähti".
Jumalan luoma loistamaan valoa ja kirkkautta, -
Jumalan kirkkautta koko maailmankaikkeuteen.
"[Lucifer], aamuruskon poika!
Kuinka olet maahan syösty, sinä kansojen kukistaja!
[Miksi?] Sinä sanoit sydämessäsi: -
'Minä nousen taivaaseen, [numero yksi]
korkeammalle Jumalan tähtiä minä istuimeni korotan [numero kaksi] -
ja istun ilmestysvuorelle, pohjim- maiseen Pohjolaan [numero kolme].
[Numero neljä:] Minä nousen pilvien kukkuloille, -
[Tässä huippu, numero viisi:] teen itseni Korkeimman vertaiseksi.'"
Viisi kertaa Lucifer tuo julki aikomuksensa.
Sen viisitahoisesta tavoite- ja itsenäisyysjulkistuksesta -
tuli kaiken pahuuden äiti ja isä.
Maailman ongelmat eivät ole lähtöisin Jumalasta.
Jumala ei ole ongelmien aiheuttaja. Paholainen on. Tehdään se selväksi.
Lucifer halusi Jumalan kaltaiseksi. Ehkä jopa Jumalan tilalle -
hallitsemaan omaa elämäänsä ja tietään.
Se halusi saada kunnian ja kiitoksen. Se halusi hallita muita.
Se halusi olla numero uno tässä mundossa.
Ykkönen maailmassa.
Tästä kuvauksesta löytyy pahuuden syvin olemus.
Pysähdytään hetkeksi miettimään tätä.
Mahtanetko olla törmännyt tällaiseen väittämään, -
kun kerrot uskosta jollekulle, joka ei vielä usko Raamatun Jumalaan.
Ei pääse pitkälle, kun joku kysyy: "Miten voit uskoa Jumalaan, -
kun maailmassa on niin paljon kärsimystä?"
Näetkö, mikä kysymyksessä on vialla?
Siinä oletetaan, että kärsimys on lähtöisin Jumalasta.
Raamattu sanoo selvästi: Kärsimys ei ole lähtöisin Jumalasta.
Se ei tullut Jumalan tahdosta vaan Jumalan tahdon torjumisesta.
Ihmisiä tulee auttaa ymmärtämään, että Jumala on yhä hyvä ja rakastava.
Hän ei ole jättänyt maailmaa hukkumaan ongelmiinsa.
Hän olisi voinut tehdä niin -
ja silti pysyä vanhurskaana, oikeuden- mukaisena ja rakastavana, -
koska maailmahan torjui Hänet.
Mutta Jumala ei tehnyt niin.
Hän tuli maailmaan Jeesuksen Persoonassa.
En usko, että Raamattu edes vastaa täydellisesti ja tyydyttävästi -
älylliselle, kyselevälle mielellemme.
Täydellistä vastausta pahuuden ja kärsimyksen ongelmaan.
Raamattu antaa joitain välähdyksiä. 1) Se ei ole lähtöisin Jumalasta.
2) Jumala tuli tähän kärsimyksen ja kivun maailmaan -
Jeesuksen Kristuksen Persoonassa. Kun joku seuraavan kerran -
kyseenalaistaa Jumalan rakkauden pahuuden vallitessa, -
vie epäilijä Golgatalle, ristille, -
niin näet Hänet, joka paitsi tuomitsi synnin ja kärsimyksen -
turvallisesta, synnistä vapaasta asemastaan taivaassa, -
niin myös astui tähän kipujen maailmaan -
ja tuli osalliseksi kärsimyksistämme ja suruistamme.
Sen lisäksi että Hän tuli osalliseksi kärsimyksistämme ja suruistamme, -
Hän käsitteli ne Jumalan tuomion tasolla, -
niin ettei meidän ikinä tarvitse kärsiä syntimme ikuisia seurauksia.
Johdata epäilijä vielä ristin juurelta haudan ja ylösnousemuksen ääreen -
näkemään, että Jeesuksen ylösnousemuksessa tapahtui jotain, -
mikä antaa toivoa meille kaikille, ei vain omaa pelastumistamme -
vaan koko maailmankaikkeuden lunastamista varten.
Pidin hiljattain saarnan graffitiseurakunnasta.
Millaista graffitia maailma spreijaa -
elämämme seinille?
Mitä he näkevät ja sanovat meistä?
Kerron, mitä haluaisin heidän sanovan.
Tahtoisin heidän näkevän elämämme ja maalaavan elämämme -
ja seurakuntamme seinille graffitin: "Nämä ihmiset rakastavat Jumalaa -
ja toisiaan. He rakastavat Jumalaa, sillä he tunnistavat Jumalassa jotain, -
mitä mikään maailmassa ei voi korvata."
Jeesus sanoi: "Mitä hyödyttäisi, jos voittaisit maailman -
mutta menettäisit sielusi?"
Entä uskovat, jotka yrittävät rakentaa kristinuskonsa sen varaan, -
mitä he voivat saada Jumalalta? "Jumala, rakastan sinua.
Noudatan käskyjäsi. Pidä huolta, että saan elämältä mitä haluan."
Se on uskonnon syvin olemus. Se ei ole todellista uskoa Jumalaan.
Maailma tällä hetkellä on tarkalleen -
suuntautunut näin.
Tiedämme, että tämä vaikuttaa meissäkin.
Se tuli ihmissukuun Aadamin kautta.
Puhumme nyt pahan alkuperästä ja myös alkusynnistä.
Miten synti tuli ihmiskuntaan ja miten se vaikuttaa meihin kaikkiin.
Mielessämme on 1. Moos. 3.
Jakeet 1―6. Voit lukea ne myöhemmin.
Saatana kiusasi Eevaa. Eevaa petettiin.
"Ette suinkaan kuole."
Saatana, käärme, valehteli.
Monet eivät edes tajua, että he elävät elämäänsä petettyinä.
Miehen mielestä on oikea monikin tie, joka lopulta on kuoleman tie.
"Ette suinkaan kuole. Jumala estää teitä saamasta jotain.
Jos syötte hyvän- ja pahantiedon puusta, -
teistä tulee kuin Jumala. Hän ei tahdo sitä. Haluaa pitää sen itsellään."
Halu tulla Jumalan kaltaiseksi on pahuuden syvin olemus.
Se pääsi ilmoille, kun Lucifer kapinoi.
Siitä syntyy petkutuksen ja tyytymättömyyden himo.
Silmät avautuvat, ja ihminen alkaa nähdä asiat eri tavalla.
Eeva katsoi hedelmää: "Hyvää ruokaa. Kaunis katsella.
Hyvä antamaan ymmärrystä.
Jos syön sen, saan tietoa kyllin ja voin heittää Jumalan ulos elämästäni -
ja saada elämäni toimimaan erillään Hänestä. Niin on parempi."
Sitten tulee itsevaltius.
Eeva ottaa hallintavallan omasta elämästään -
ja asettaa itsensä oman elämänsä valtaistuimelle.
Emmekä ole päässeet vielä Aadamiin.
Room. 5:12: "Sentähden, niinkuin yhden [miehen] kautta -
synti tuli maailmaan." Hetkinen, hyvät naiset ja herrat.
Emmekö juuri lukeneet, että ensin hedelmästä haukkasi nainen?
Hän antoi siitä miehelleen.
Voisimmeko syyttää vaimoamme useammin, veljet?
Raamattu tekee selväksi, että synti tuli maailmaan Aadamin kautta -
ja sen kautta kuolema synnin kautta.
Synti levisi kaikkiin ihmisiin, koska kaikki ovat syntiä tehneet.
Toisin sanoen synti tuli ihmiskuntaan Aadamin kautta.
Se osoittaa, millaisen vastuun Jumala oli Aadamille uskonut.
Eevaa petettiin. Aadam meni täysillä perässä.
Naiset, peittäkää korvanne hetkeksi.
Miehet, me tiedämme, -
että jokaista miestä kauhistuttaa ajatus vastuun kantamisesta.
Siksi pakenemme ja syytämme vaimoa aina kun voimme.
Se on ihmiskunnan kirous. Kristuksessa kirous voidaan kumota.
Voimme ottaa paikkamme miehinä ja naisina -
ja edustaa Jumalaa tasa-arvoisesti omalla tavallamme.
Mutta vastuu ihmiskunnan päänä oli Aadamin yllä.
Se on kuva jostain, -
minkä Jumala aikoi tehdä kumotakseen sen.
Kyllä. Oli olemassa ensimmäinen Aadam.
Häntä koeteltiin ihanteellisissa olosuhteissa mutta hän lankesi.
Siitä tuli synti ja turmelus meidän kaikkien elämään.
Mutta on olemassa toinen Aadam. Hänen nimensä on Jeesus Kristus.
Toinen Aadam on viimeinen Aadam.
Ei tarvita muita, sillä toinen Aadam onnistui.
Voitti synnin, kuoleman ja haudan. Ensimmäinen Aadam epäonnistui.
Toinen Aadam, Kristus, onnistui. Siksi emme ole enää Aadamissa -
vaan Kristuksessa. Kristus on identiteettimme ja elämämme.
Meillä on varma toivo.
Jumala vahvisti herättämällä Jeesuksen kuolleista, -
ettei tämä pääty näin.
Jokainen vääryys tullaan korjaamaan.
Kaikki sairaudet häivytetään meistä.
Kehomme alkavat tehdä kuolemaa sillä hetkellä, kun synnymme.
Kuljemme kohti väistämätöntä fyysistä kuolemaa.
Se tullaan poistamaan. Vihollisista viimeisenä kukistetaan kuolema.
Kiitos Jumalalle.
Elämme rikkinäisessä maailmassa, jota leimaa synti.
Ilman Jumalaa se on katoavainen, merkityksetön, kivulias ja säälimätön.
Ellei olisi Jumalaa ja ellei Hän olisi alistanut sitä toivon varaan, -
olisimme ikuisesti turmeluksen orjia, hukkuisimme moraalisesti ja fyysisesti,
menehtyisimme ja painuisimme unholaan.
Mutta Jumala sanoo: "Olen lähettänyt toivon liikkeelle."
Nyt kaikki ovat kiinnittäneet katseensa meihin -
odottaen Jumalan lasten ilmestymistä, -
jolloin meidät nostetaan kuolleista.
Se on oleva vihje koko maailmankaikkeudelle: -
"Nyt heidät on herätetty kuolleista. Hetki on koittanut.
Turhautumisen ja kivun orjuus poistetaan ikuisiksi ajoiksi."
Mitä meillä on sillä välin?
Nykyinen kärsimys.
Voiko Room. 8:n lukea millään muulla tavalla -
kuin että elämme yhä rikkinäisessä, kärsivässä maailmassa?
Se rikkoo meitä ja tuottaa meille kipua ja kärsimystä.
Pääsemmekö kärsimyksistä, ennen kuin Jeesus saapuu? Emme.
Jumala toki murtautuu läpi ihmeiden kautta.
Hän tekee enemmän ihmeitä, jos ymmärrämme niiden tarkoituksen.
Niiden tarkoitus ei ole antaa meille parempaa elämää -
vaan osoittaa, että parempaa on tulossa.
Nyt koemme kärsimystä, vaikerointia, odottamista -
ja tulevan kaipuuta.
Henki elää meissä. Meillä on uuden luomisen elämä -
vanhan luomisen maailmassa. Se ei ole helppoa.
Mutta uuden luomisen elämässä meissä -
voimme oppia lähestymään Jumalaa ja rakastamaan Häntä.
Ymmärtämään, että päämäärämme täällä on tuntea Hänet, -
rakastaa Häntä, iloita Hänestä, tulla Hänen kaltaisekseen -
ja edustaa Häntä maailmassa. Se onnistuu parhaiten, -
kun asiat eivät suju hyvin.
Saatana sanoi Jobista: "Tietysti Job kiittää sinua.
Olet kaikin puolin suojannut hänet. Kuka tahansa saisi siitä kiitoksen.
Mutta otapa pois ne asiat, niin hän kiroaa sinut."
Jumala, josta pahuus ei ole lähtöisin, sanoo: "Hyvä on. Tee se."
Job silti kiitti Jumalaa.
Hän tiesi, että Jumala on hyvä, tapahtui mitä tapahtui.
Häneltä kesti 40 lukua ymmärtää se.
40 lukua tuskaa. Lue Jobin kirja.
Älä lue sitä masennuksen vallassa.
Huomaat Jobin kirjan pääsanoman: -
Jumala on läsnä, kun asiat eivät suju hyvin, -
koska on olemassa korkeampi tarkoitus.
Nykyisessä kärsimyksessä ja kivussa -
yhdessä siunausten kanssa, joita Jumala tarkoituksella vuodattaa, -
kyse on meidän saattamisesta ja kutsumisesta -
lähemmäs Häntä.
Meillä on tämä kaiken ylittävä varmuus, joka mainitaan jakeessa 28.
Että kaikessa, kaikessa. Hyvissä ja huonoissa asioissa.
Asioissa, jotka osaamme selittää ja joita emme osaa selittää.
Onnistumisissa, heikkouksissa, epäonnistumisissa Jumala ei hylkää.
Hän tekee meissä työtä meidän ikuiseksi parhaaksemme -
ja Hänen ikuiseksi kirkkaudekseen.
Suomennos: Marianne Tenetz