KENSINGTON TEMPLE Itselle puhumisen taito
COLIN DYE: ITSELLE PUHUMISEN TAITO
Tämä on kertomus hyvin vaikeasta ajanjaksosta -
Daavidin elämässä. Se oli ennen kuin hänestä tuli kuningas virallisesti.
Jumala oli voidellut hänet.
Hänellä oli ahdinko. Saul jahtasi ja ajoi häntä takaa vuosikausien ajan.
Tämä oli viimeisiä koetuksia ennen kuin hän nousi valtaistuimelle.
Amalekilaiset hyökkäsivät paikkaan, jossa Daavid oleskeli.
He veivät vankeina paljon Daavidin väkeä ja perheitä.
Mutta Daavid oppi salaisuuden. Hän vastasi tietyllä tavalla.
Lopulta kaikki kääntyi ympäri. Daavid sai takaisin kaiken menettämänsä.
Luetaan 1. Sam. 30.
"Kun Daavid miehinensä kolmantena päivänä tuli Siklagiin, -
olivat amalekilaiset tehneet ryöstöretken Etelämaahan ja Siklagiin,
ja he olivat vallanneet Siklagin ja polttaneet sen tulella.
Naiset, mitä siellä oli, sekä pienet että suuret, -
he olivat ottaneet vangiksi, surmaamatta ketään; -
he olivat vieneet ne pois ja menneet matkoihinsa.
Kun Daavid miehinensä tuli kaupunkiin, niin katso, -
se oli tulella poltettu, -
ja heidän vaimonsa, poikansa ja tyttärensä oli otettu vangiksi.
Silloin Daavid ja väki, joka oli hänen kanssaan, korottivat äänensä -
ja itkivät, kunnes eivät enää jaksaneet itkeä.
Vangiksi oli otettu myös Daavidin molemmat vaimot, -
jisreeliläinen Ahinoam ja Abigail, karmelilaisen Naabalin vaimo.
Ja Daavid joutui suureen hätään, sillä kansa aikoi kivittää hänet: -
niin katkeroitunut oli koko kansa, kukin poikiensa ja tyttäriensä tähden.
Mutta Daavid rohkaisi mielensä Herrassa, Jumalassansa."
1992-versio: Mutta Daavid haki tukea Herrasta, Jumalastaan".
J. 7: "Ja Daavid sanoi pappi Ebjatarille, Ahimelekin pojalle: -
'Tuo minulle kasukka'. Niin Ebjatar toi kasukan Daavidille.
Ja Daavid kysyi Herralta: 'Ajanko takaa tuota rosvojoukkoa?
Saavutanko minä sen?'
Hän vastasi hänelle: 'Aja, sillä sinä saavutat sen -
ja pelastat pelastettavat'."
Myöhemmin kerrotaan, että juuri niin kävi.
Daavid pelasti kaikki.
Tänään saarnan otsikko on "Itselle puhumisen taito".
Tahdon pureutua siihen, että opimme rohkaisemaan itseämme -
sisäisen keskustelun kautta Jumalan mielen mukaisesti.
Vartuin ajattelemaan, että itselleen puhuvat ovat hieman omituisia.
Jopa hieman tärähtäneitä.
Nyt, asiaa monta vuotta pohdittuani vastaukseni olisi: -
Riippuu, mitä sanoo itselleen.
Itse asiassa itselleen puhuminen on hyvin raamatullista.
Luimme juuri, miten Daavid rohkaisi mielensä Herrassa.
Miten hän teki sen? Hän oli sisäisen keskustelun mestari.
Tilanne oli äärimmäisen vaikea. Luimme siitä juuri.
Amalekilaiset tulivat ja polttivat kaupungin, jossa Daavid asui, -
samoin koko se väki, joka oli Daavidin ympärille kokoontunut vuosien aikana.
Hänet oli karkotettu maasta. Pakeni kuningas Saulia.
Saul menehtyisi pian tämän jälkeen. Daavid ei sitä tiennyt.
Daavid palaa kaupunkiin. Näkee sen poroksi poltettuna.
Kaikki omaisuus, perhe, koko se väki ja sen omaisuus ja perheet -
oli viety pois. He joutuivat suureen hätään.
Heidän sanotaan itkeneen niin katkerasti ja pitkään, -
etteivät he jaksaneet enää itkeä. Kansa kääntyi Daavidia vastaan.
"Tämä on sinun syytäsi." Se puhui Daavidin kivittämisestä.
Daavidilla oli henkilökohtainen hätä.
Lisäksi hän oli vastuussa kaikkien niiden ihmisten hengestä.
Nyt jopa hänen oma lähipiirinsä alkoi syyttää häntä. Puhuivat kivittämisestä.
Mitä Daavid teki sillä hetkellä?
Raamattu sanoo, että hän rohkaisi mielensä Herrassa. Se oli reaktio.
Miten hän teki sen? Yksinkertaisesti hän puhui itselleen.
Hän rohkaisi mieltään muistuttamalla itseään olennaisista totuuksista.
Psalmeja lukiessa huomaa, että Daavid monta kertaa puhuu itselleen.
Pitää itselleen kunnon puheen Jumalan mielen mukaisella tavalla.
Ehkäpä hän tuolloin käytti sanoja, -
joista myöhemmin tuli Psalmi 42:11.
Tässä on klassinen esimerkki Daavidin itsepuheesta.
Hän sanoo: "Miksi murehdit, minun sieluni, -
ja miksi olet minussa niin levoton? Odota Jumalaa. Sillä vielä -
minä saan kiittää häntä, minun kasvojeni apua, minun Jumalaani."
Se on hyvä itsepuheen muoto.
Ei aina voi odottaa, -
että muut antavat sanan, rohkaisevat tai nostavat, silloin kun on hätä.
Sinun pitää kehittää itselle puhumisen taito, -
niin että osaat pitää itsellesi kunnon puheen.
Se kehittyy, kun talletat sieluusi Jumalan ilmestyksen aarteita.
Jumalan viisauden aarteita. Ja kun puhut totuutta sisäiselle ihmisellesi.
Toinen esimerkki löytyy Psalmista 103.
Viivytään sen ääressä hetki. Luemme Psalmista 103 jakeet 1―6.
Pane merkille, miten Daavid jälleen puhuu itselleen.
"Kiitä Herraa, minun sieluni, ja kaikki, mitä minussa on, -
hänen pyhää nimeänsä." Ja siltä varalta, ettet kuullut, -
sanon uudelleen hieman kovemmin: "Kiitä Herraa, minun sieluni, -
äläkä unhota, mitä hyvää hän on sinulle tehnyt, -
hän, joka antaa kaikki sinun syntisi anteeksi -
ja parantaa kaikki sinun sairautesi, -
joka lunastaa sinun henkesi tuonelasta -
ja kruunaa sinut armolla ja laupeudella,
joka sinun halajamisesi tyydyttää hyvyydellään, -
niin että sinun nuoruutesi uudistuu kuin kotkan.
Herra tekee vanhurskauden ja hankkii oikeuden kaikille sorretuille."
Kuulitko sieluni? Sillä minä puhun sinulle.
Se, miten puhut itsellesi, on äärimmäisen tärkeää.
Jumala on antanut meille kyvyn pohdiskella asioita.
Etenkin kyvyn pohdiskella ja peilailla asioita sisäisesti.
Se on osa taitopankkia, jonka Jumala on antanut meille, -
Hänen kuvakseen luoduille. Kyky ajatella ja pohdiskella -
on osa itsetietoisuuttamme.
Se on heijastus Jumalan kuvasta omassa persoonassamme.
Se kertoo rationaalisesta, omista asioistaan päättävästä, -
autonomisesta ihmisyyden luonteesta, jonka Jumala meille antoi.
On ihmeellinen taito, kun voi pohtia ja tehdä päätelmiä sydämessään -
ja siten oppia puhumaan totuutta itselleen.
Varastoida totuutta niitä hetkiä varten, kun tarvitsee sitä eniten.
Tai kun on kaikkein vaikeinta. Voi tulla järkiinsä ja puhua itselleen.
Oiva hetki on aamuisin, kun menee kylppäriin ja katsoo peiliin.
Älä sano...
Katso peiliin ja sano... Käytä omaa nimeäsi.
Älä puhu Colinille. Minä sanon: "Colin!
Tästä tulee hyvä päivä. Tämän päivän on Herra tehnyt.
Minä iloitsen... Kuulitko Colin? Herää ja iloitse."
Hyvä hetki oppia puhumaan itselle.
Jotta voi tehdä tätä, -
meidän pitää ymmärtää, että tämä on perustavaa laatua oleva periaate.
Kyse ei ole hengellistetty, kristillistetty näkemys tai muoto -
positiivisesta ajattelusta eikä neuro- lingvistisestä ohjelmoinnista NLP:stä.
Eikä kongnitiivis-behavioraalisen terapian CBT:n muoto.
Osassa näistä tieteenaloista löytyy näitä periaatteita, -
mutta ne ovat jumalisia periaatteita.
Se alkaa heti sinä päivänä, jona ihminen löytää pelastuksen.
Muista Room. 10:9.
"Sillä jos sinä tunnustat suullasi Jeesuksen Herraksi -
ja uskot sydämessäsi, että Jumala on hänet kuolleista herättänyt, -
niin sinä pelastut".
On siis sydämen usko ja suun tunnustus.
Ensimmäinen ihminen, jolle puhuu pelastuttuaan, on oma itse.
Alkaa tiedostaa, mitä sisällä on tapahtunut.
Sitä puhuu ja syöttää itselleen asioita, joita alkaa tiedostaa, -
sillä sitä on ihmeissään. Sitten tietysti kertoo muillekin.
Mutta ensin puhuu itselleen.
Muistan, kun tiedostin ensikertaa, että jotain oli tapahtunut minulle.
Istuin alas ja kirjoitin paperille: "Jumala on tullut elämääni -
Jeesuksen ja Pyhän Hengen kautta." - "Minähän puhun itselleni."
Todistin itse itselleni.
Muistan, kun luin Billy Grahamin kirjan "Rauha Jumalan kanssa" ensikertaa.
Luvun rististä. Ymmärsin ensikertaa, miksi Jeesus kuoli tarkalleen.
Kuten kaikissa hengellisissä totuuksissa, kun ne hoksaa, -
suu aktivoituu ja alkaa puhua sitä ääneen.
Tai ainakin alkaa muodostaa sanoja ja puhua niitä itselleen.
Ensimmäinen henkilö, jolle todistat, on oma itsesi.
Siinä hetkessä sain hengellistä ilmestystä -
ei vain pelastusta vaan koko elämää varten kristittynä.
Puhun itselleni. Amanda kysyy: "Onko kaikki kunnossa?" - "On.
Puhun itselleni. Kun kerran olet siinä, olet seurakuntani. Alan puhua sinulle."
Kun on innoissaan jostain asiasta, Jumala on antanut lahjaksi kyvyn -
ottaa Jumalan Sana ja puhua sitä. Ennen kuin alkaa ajatella -
puhumista muille tai noiden sanojen puhumista pahojen olosuhteiden yli, -
sitä oppii puhumaan itselleen.
Ja kertomaan itselleen, mitä Jumala sanoo itselle.
Jotta olisi hyvä kommunikoimaan, -
on eräs tärkeä näkökulma, joka täytyy osata mestarillisesti.
Se on kuuntelemisen taito.
Kun keskustelet jonkun kanssa, joka ei ole hyvä kuuntelija, -
oletko huomannut, miten turhauttavaa se on?
Saatat selittää innostuneesti asioista, joita on tapahtunut.
hän sanoo: "Just. Muuten..." Ja vaihtaa puheenaihetta.
Hän ei ole kuunnellut lainkaan.
Monet vaimot sanovat nyt: "Aamen. Tuttu tunne."
Tai sitten vuorovaikutuksen taso ei täsmää.
Tai puhuu jollekin myyntityypille tai jollekulle vartiotorniyhteisöstä.
Kun itse puhuu, hän miettii vain, mitä hän sanoo seuraavaksi. Ei kuuntele.
Ensimmäinen henkilö, jota pitää oppia kuuntelemaan, on oma itse.
Kuuntele, mitä sinä sanot itsellesi. Se on tosi tärkeää.
Totuus on, että sisäinen ihminen on todella kiireinen.
Tapahtuu niin paljon joka päivä, joka hetki.
Sisällä on meneillään paljon. Käyt itsesi kanssa keskustelua koko ajan.
Kerrot itsellesi kaikenlaisia asioita.
Kuuntele ja ota selvää, mitä sanot itsellesi.
Onko se hyödyllistä ja totta? Pitää ensin oppia kuuntelemaan.
Palataan Psalmiin 103. Tutkitaan jakeita 1―6.
Ensinnäkin mennyt aikamuoto: Mitä Jumala on tehnyt sinulle.
"Kiitä Herraa, minun sieluni, äläkä un- hota, mitä hyvää hän on sinulle tehnyt"
...joka antaa joitakin sinun synneistäsi anteeksi...
Mitä siinä lukee? Kaikki.
"joka antaa kaikki -
sinun syntisi anteeksi". Sanooko joku "aamen"?
Kun katselee taaksepäin menneisyyttään, -
joka ikinen asia, jolla olet rikkonut Jumalaa vastaan, -
jos olet uskova, se on jo anteeksi annettu, pyyhitty pois, unohdettu.
Jumala ei enää muista sitä.
Jumala ei enää käytä sitä sinua vastaan eikä rankaise siitä, -
sillä kaikki syntisi siirrettiin Jeesuksen ylle 2 000 vuotta sitten.
Se ansaitsee suuren helluntailaisen hallelujan.
Antaa anteeksi kaikki sinun syntisi.
Miksi se on tärkeää? Koska tosi usein itsemme kanssa keskustellessa -
puhumme itsellemme, muistutamme itseämme, teemme alleviivauksia, -
keskustelemme itsemme kanssa menneistä synneistä.
Jumala on unohtanut ne. Sinunkin pitää unohtaa ne.
Muistutat itseäsi, että kaikki sinun syntisi on annettu anteeksi -
ja pyyhitty pois kokonaan. Se on tärkeää, sillä paholainenkin puhuu.
Se mielellään muistuttaa meitä heikkouksistamme, vioistamme, -
synneistämme ja epäonnistumisistamme.
Usein sen ei tarvitse sanoa mitään, kun veljet ja sisaret -
pölähtävät paikalle syyttelyn hengessä. Auts, auts, auts.
Ei pitäisi olla niin, lapsukaiset.
Meidän pitäisi olla esirukoilijoita eikä syyttäjiä. Vihollinen on syyttäjäsi.
Sen syytökset voi torjua puhumalla itselleen: "Colin!
Kaikki sinun syntisi pyyhittiin pois 2 000 vuotta sitten.
Veri puhdistaa sinut yhä jokaisesta synnistä. Halleluja!"
Ies murtuu harteiltasi.
Aamen. Vahvempi aamen. Halleluja! Mahtavaa.
Anteeksianto. Menneistä synneistä.
Mutta tietysti veri pesee meitä puhtaaksi jatkuvasti.
Toinen asia. Näistä viisi liittyy eritoten siihen, mitä Jumala tekee nyt.
Jumala on toiminut elämässämme. Hän toimii tulevaisuudessa.
Ja Hän tekee asioita paraikaa. Ensimmäinen asia, jakeen 3 loppuosa.
Joka "parantaa kaikki sinun sairautesi".
Joka parantaa kaikki sinun sairautesi. Tämä on eheyttä.
Muista, että Daavid puhuu sielulleen.
Hän puhuu sisäiselle ihmiselleen.
Ja tiedän, että tämä lupaus -
liittyy myös fyysiseen paranemiseen.
Mutta minusta on tärkeää, että Daavid puhuu sielulleen.
Itselleen. Sille, mitä on käynnissä hänen sisällään. Kaikelle tuskalle.
Kaikille vammoille. Kaikelle kielteisyydelle sisällään.
"Muista, sielu, Jumala on parantajasi, ja Hän eheyttää sielusi."
Älä ikinä tyydy -
nousemaan vain joillekin sisäisen eheyden tasoille.
Opettele pyytämään jatkuvasti Jumalan Pyhää Henkeä -
tulemaan sisimpään osaasi.
Se tulee ilmi esimerkiksi lempeänä, anteeksiantavaisena henkenä.
Se pystyy tuskin muistamaan -
sinua loukanneiden nimiä ja osoitteita tai siihen liittyviä paikkoja.
Kun he puhuvat sinusta pahaa, puhut heistä hyvää. Ei papukaijamaisesti.
Olet sisäisesti niin Jeesuksen ihanan, eheyttävän läsnäolon rikastuttama.
Eheys ja lempeys ovat hyvin pitkälti samoja asioita.
Seuraava, jae 4: "joka lunastaa sinun henkesi tuonelasta [engl. tuhosta]".
Muistaakseni sana tarkoittaa myös: asettaa ennalleen.
Lunastus on ennalleen asettamista. Sen palauttamista, mitä on menettänyt
Mutta Raamatussa -
lunastus ei ole pelkästään, että saa takaisin jotain, mitä on menettänyt.
Sen saa takaisin korkojen kera.
Varaudu käsittämään tämä fyysisessä merkityksessä.
Tarvitsemme fyysistä säilyttämistä.
Rukoilemme turvallisuudesta vastaavien viranomaisten puolesta -
Britanniassa ja Euroopassa nykyisessä vaarallisessa maailmassa.
Mutta muista, että ylin sinua varjeleva turvallisuuspäällikkö -
on Mr. Jumala, Pyhä Henki.
Seuraavaa, sekin jakeessa 4, kutsuisin palkkioksi tai suosioksi.
"...[joka] kruunaa sinut armolla ja laupeudella".
Jos sinut kruunataan, mitä se kertoo siitä, kuka olet?
Jos sanoisin, että minulla on sinulle kruunu, sanoisit: -
"Kohteletko minua kuin prinsessaa tai kuningatarta?" No aivan varmasti!
Jumala kohtelee meitä kunnioittavasti. Hän nostaa meidät kunniaan.
Tämä kruunu ei ole kultakruunu eikä jalokivikruunu.
Se on armon ja laupeuden kruunu.
Ihanaa! Uskon, että tässä on kyse palkkiosta.
Kun kuljemme elämän läpi, turvaudumme hänen armoonsa, -
liikumme yhtäpitävästi Pyhän Hengen ilmestyksen kanssa, -
opimme puhumaan Jumalan Sanaa itsellemme -
ja keskustelemme itsemme kanssa Jumalan mielen mukaisesti.
Jae 5: "joka sinun halajamisesi [engl. suusi] tyydyttää hyvyydellään.
Aloitetaan sanasta "suu". Tämä on hyvin fyysistä.
Ennen kuin puhumme hengellisestä ruoasta, -
puhutaan siitä, että Jumala lupaa laittaa ruokaa suuhumme.
Aamen? En tiedä, mikä on tämänhetkinen tilanteesi.
Tämä on yksinkertaista. Tässä ei ole monimutkaisia uskontekniikoita.
Jeesus teki selväksi Vuorisaarnassa, -
että pitää lapsistaan huolta ylenpalttisesti.
Jos läpikäyt koettelemusten aikaa taloudellisesti ja materiaalisesti, -
muistutan sinua lupauksesta. Voit puhua sitä omalle sielullesi.
Hän täyttää suuni hyvillä asioilla. Jumala ei petä sinua. Mutta.
Minusta se on jotain vielä enemmän.
Kerran Jeesus ruokki nälkäisen väkijoukon.
Siinä oli ainakin 5 000 miestä.
Lisäksi naiset ja lapset.
Hän ruokki väen. Seuraavana päivänä he yrittivät tehdä hänestä kuninkaan.
"Tätä me tarvitsemme."
Kuvittele se nykypäivänä. "Suo anteeksi, Theresa.
Voisitko muuttaa pois kympistä? Meillä olisi parempi kuningas."
Hän pystyy korjaamaan taloutemme."
Ehkä Theresa väittäisi vastaan: "Laittakaa Hänet yhteentoista."
Jutun ydin on tämä: Jeesus ei halunnut maailman poliittista valtaa.
"Ei. Ette etsi minua sen tähden, mitä sanotte syyksi, -
vaan koska söitte leipiä ja tulitte ravituiksi."
Edelleen jae 5: "niin että sinun nuoruutesi uudistuu kuin kotkan."
Puhuin jo sanasta "säilyttäminen". Pidän siitä sanasta.
Edessänne näette jatkuvan säilyttämisprosessin.
Yritän varmistaa, että nuoruuteni kotkan tavoin ― tai ei kotkan tavoin ―
näkyy enemmän kuin ikääntymisprosessi.
Ilmeistänne päätellen: "Yritä enemmän, Colin. Ei näy vielä."
Mutta se ei ole vain ulkoista säilyttämistä.
En tuomitse sitä. Mutta tässä puhutaan sisäisestä uudistumisesta.
Jatkuva nuorentuminen. Raamattu sanoo, että ulkoinen ihminen rapistuu.
Mutta sisäinen ihminen, persoona, uudistuu.
Ja niin voit pysyä iankaikkisesti nuorena -
sisäisesti.
Mieli on tuore. Mieli on uudistunut.
Ihmiset katsovat sinua ja kysyvät: "Missä on kyynisyytesi?"
Viimeinen kuuluu olennaiselta osaltaan tulevaisuuteen.
Kuten ensimmäinen, anteeksianto, liittyy olennaisesti menneisyyteen, -
mutta sillä on jatkuvia, nykyisiä vaikutuksia.
Jeesuksen veri puhdistaa meitä. Tämä kunnian palauttaminen, -
oikeus, jota Jumala lupaa meille tulevaisuudessa, vaikuttaa jo nyt.
Ja on todella ihanaa, kun Jumala nostaa meidät kunniaan -
tässä ja nyt. Ja sitä tapahtuu.
Mutta meidän pitää kasvaa ja olla kypsiä. Ja tajuta: -
Vasta uusi taivas ja maa ovat oikeu- den ja oikeudenmukaisuuden koti.
Nyt elämme vanhalla puolella, ja asiat eivät aina mene niin kuin pitäisi.
"Minun on kosto, minä olen maksava, sanoo Herra."
Myöskään oikeus ei täysin toteudu ihmisten välisissä suhteissa täällä.
Mutta meidän pitää kuitenkin ponnistella sitä kohti.
Ja yritetään lähestyä sitä.
Opetellaan tuomaan oikeuden, reiluu- den ja vanhurskauden periaatteita -
kotiimme, perheeseemme, työpaikallemme, yhteiskuntaamme.
Olemme täällä Jumalan vanhurskauden agentteja.
Mutta paras onnistumisemmekin on vain tienviitta siihen päivään, -
kun taivaat hajoavat kuumuudessa ja vanha taivas ja maa katoavat.
Tulee uudet taivaat ja uusi maa, -
joka on vanhurskauden ja oikeudenmukaisuuden koti.
Viimeinen itsensä muistuttamisen siunaus, Jumala sanoo: -
"Herra tekee vanhurskauden ja hankkii oikeuden kaikille sorretuille."
Sano itsellesi: "Vaikka kukaan ei usko minua nyt.
Vaikka kaikki olisivat minua vastaan.
Kukaan ei halua kuulla minun näkökulmaani tapauksesta.
Ja kaikkialla on epäoikeudenmukaisuutta."
Mikään ei tee niin kipeää kuin epäoikeudenmukainen kärsimys.
Nähdä, miten sinua vahingoittaneet selviytyvät ilman seurauksia.
Livahtavat kuin koira veräjästä.
Ja tiedät, että vaikka kuinka pyrkisit yleiseksi syyttäjäksi, tuomariksi, -
lautamieheksi ja teloittajaksi, et siltikään saa oikeutta.
Sanot: "Sielu, älä luovuta.
Älä vajoa loputtomaan masennukseen.
Ymmärrä tämä: Herra tekee vanhurskauden ja hankkii oikeuden -
kaikille sorretuille.
Jumala, eräänä päivänä tuot julki totuuden tästä.
Eräänä päivänä tasaat tilit.
Ja minä luotan Sinuun. Siispä, sielu, lopeta vaikerointi.
Älä ole masentunut. Kohdista toivosi Jumalaan. Hän on apusi, terveytesi.
Hän nostaa kasvosi. Aamen.
Annetaan Jeesukselle ylistys.
Sillä tavalla oppii puhumaan itselle.
Kysyn lopuksi: Puhutko itsellesi rohkaisun sanoja?
Olet oppinut kuuntelemaan, milloin itsepuhe ei pidä yhtä Sanan kanssa?
Ja siksi muuta sitä, mitä puhut itsellesi.
Tuo se yhtäpitäväksi Jumalan ilmestyksen kanssa.
Vahvista Jumalan ilmestys sielullesi.
Varastoi se kuin aarre.
Kun on oikea hetki, voit tarttua sielusi aarteeseen -
ja tuoda esiin säihkyvän jalokiven suuritehoisesta ilmestyksestä -
ilmaistuna sanoilla, joita olet jatkuvasti puhunut itsellesi.
Kyse on Jumalan ilmestyksen vastaanottamisesta sydämeen -
ja sen julkipuhumisesta ensinnäkin itselle.
Niin oppii rohkaisemaan mielensä Herrassa.
Suomennos: Marianne Tenetz