KENSINGTON TEMPLE Hengen täyttämä perhe
COLIN DYE: PYHÄN HENGEN SUHTEET: -
HENGEN TÄYTTÄMÄ PERHE
Luetaan Ef. 6:1―4 (33/38-käännös).
Tämä on Paavalin ohje. Muista, että asiayhteys on olla täynnä Henkeä.
Kun tämän kuulee, sanoo: "Pitää tosiaan olla täynnä Jumalaa, -
jotta pääsee tuohon pisteeseen."
"Lapset, olkaa vanhemmillenne kuuliaiset Herrassa, sillä se on oikein.
'Kunnioita isääsi ja äitiäsi' -
― tämä on ensimmäinen käsky, jota seuraa lupaus ―
'että menestyisit ja kauan eläisit maan päällä'.
Ja te isät, älkää kiihoittako lapsianne vihaan, -
vaan kasvattakaa heitä Herran kurissa ja nuhteessa."
Esitetään itsellemme kysymys: Miltä Hengen täyttämä perhe näyttää?
Mahtaako joku ajatella 'Pientä taloa preerialla' ja 'Waltonien perhettä'?
Kyllä minä tunnen nykysarjojakin. Minua on valistettu.
Muistamme myös Bill Cosby Show'n.
Entäpä...
Bel-Airin prinssi. Will Smith. Tiedän sen.
He käskivät minun päivittää tietoni.
Joka tapauksessa, televisio, erityisesti amerikkalaissarjat...
Ja meillä on omat sarjamme, esimerkiksi EastEnders.
Se lienee brittimedian versio siitä, miltä perheet näyttävät.
Mutta tosiasia on, että se on katastrofi.
Virhe ei ole se, että kuvittelemme Jumalan parhaan meitä varten -
ja sanomme: "Vau! Ihanteellista."
Kun olemme maassa -
ja koemme epäonnistuneemme vanhempina -
ja myös poikina ja tyttärinä, -
tulee muistaa, että on vain yksi täydellinen vanhempi -
ja se on Jumala, taivaallinen Isämme.
On vain yksi täydellinen Poika, ja Hän on Herra Jeesus Kristus.
Mutta se ei vapauta meitä velvollisuudesta. Sanon vain näin: -
Kun kuvittelet Hengen täyttämää perhettä, ei voi rehellisyyden nimissä -
ja totuudenmukaisesti kuvitella perhettä, jossa ei ole ongelmia.
Kyse ei ole siitä, onko ongelmia vai ei.
Kyse on siitä, miten käsittelee ongelmia. Keneltä pyytää apua.
Kenen neuvoa seuraa. Miten asettaa perheen periaatteita.
Kiitos Jumalalle tästä sananpaikasta. Kun tutkimme sitä, -
näkee heti, että Henki on sen innoittanut.
Muutama rivi sisältää paljon viisautta ja syvällistä opetusta.
Avaamme sitä nyt hieman. Ehkä lisää joskus toiste.
Luemme tässä vanhemmista ja lapsista. Aloitamme vanhemmista.
Näemme, että Jumala kehottaa vanhempia tekemään kolme asiaa.
Kolme vanhemman velvollisuutta ja yksi asia, jota ei ikinä pitäisi tehdä.
Kolme suositeltavaa asiaa ja yksi kartettava asia.
Ja lapsiakin kehotetaan tekemään kolme asiaa -
ja sitten yksi asia, jota on tärkeä välttää.
Teksti alkaa vanhemmista ja lastensa rakastamisesta.
Hengen täyttämä suhde on rakkaussuhde.
Näitte, miten se toteutuu seurakunnassa ja avioliitossa.
"Aviomiehet, rakastakaa vaimojanne." Sitten perhesuhteissa.
Ensi kerralla puhumme työpaikan suhteista -
ja sitten suhteista, jotka vaikuttavat yhteiskunnassa.
Kun suhteet ovat Hengen täyttämiä, -
sinulla on valmius muuttaa koko yhteiskuntaa.
Yhteiskuntahan ei ole muuta kuin eri tavoin muodostunut suhdeverkosto.
Kaikessa avainsana on rakkaus.
Kiitos Jumalalle, että Jumalan Henki on rakkauden Henki.
Raamattu sanoo: Jumala on vuodattanut rakkautensa -
sydämiimme Pyhän Hengen kautta.
Lapsiaan rakastavat vanhemmat.
Ehkä pitää pysähtyä. Meillä on joskus liian idealistinen kuva.
Sanomme: "Ei tarvitse korostaa, että vanhempien tulee rakastaa lapsiaan."
Vanhemmathan tunnetusti rakastavat lapsiaan uhrautuvasti.
Etenkin äidit, ja puhumme nyt myös yksinhuoltajaäideistä.
Vanhemman rakkaus lienee rakkauden muodoista uhrautuvin.
Emme silti voi paahtaa eteenpäin ja unohtaa sitä tosiseikkaa, -
että meistä jokainen, vanhemmat mukaan lukien, -
on pohjimmiltaan itsekäs ja itsekeskeinen -
ja haluaa muiden tekevän meidät onnellisiksi.
Pahinta mitä voi lapselleen tehdä on saada lapsi tuntemaan, -
että hän on vastuussa sinun henkilökohtaisesta onnellisuudestasi.
Tämä on paine, joka tulee lasten ylle.
"Katso nyt, mitä teit äidillesi. Sait äitisi suuttumaan."
Tai tuo kotiin todistuksen täynnä seiskoja eikä ysejä.
Vanhemmat raivostuvat. Hyvä, etteivät romahda.
"Mitä me teemme? Mitä naapuritkin sanovat?
Lapseni ovat kauheita. Jumala, miksi annoit minulle tällaiset lapset?"
Lapset ajattelevat: "Kyse ei ole minusta vaan vanhemmistani!
Vanhempani yrittävät elää kauttani.
Yrittävät saada tyydytystä, jota eivät itse saaneet."
Tämä ei ole yksin naisten ongelma, mutta se pätee etenkin äiteihin.
He odottavat lasten tuovan jotain, mikä heiltä on aina puuttunut.
Pitää eheytyä naisena ja miehenä, ennen kuin hankkii lapsia.
Siksi tämä Raamatun opetus on tärkeä.
Kiitos Jumalalle, että yleensä, kun lapsen opettaa oikealle tielle, -
hän ei siltä myöhemminkään poikkea.
Mutta muista, että se on sananlasku, ei lupaus, -
jota voi vaatia takuuvarmasti.
Eräällä vanhemmalla oli kaksi lasta. Toinen oli täydellinen.
Toinen, isoveli oli... vastakohta.
Isä sanoi: "Jos vanhemmasta lapsesta tulee kunnollinen ihminen, -
en ota siitä kunniaa. Sen täytyy olla Jumalan työtä.
Mutta jos nuoremmasta lapsesta tulee kunnollinen ihminen, -
en ota kunniaa siitäkään."
Yksin Jumala määrää, mitä heistä tulee.
Me teemme vain velvollisuutemme, toimipa se tai ei.
Aviomiehet, rakastaa vaimoanne, tuottipa se tulosta tai ei.
Vaimot, rakastaa miestänne, tulipa vastarakkautta tai ei. Se ei ole ydin.
Sinä täynnä rakkautta täytät Jumalan kutsun, mitä ikinä tapahtuukin.
Ehdoton rakkaus lapsia kohtaan on tärkeää.
Aloitamme isistä.
Tutkimme pian kolmea asiaa, joita vanhempien tulisi tehdä, -
ja yhtä asiaa, jota tulisi välttää. Ensin haluan määritellä, mikä on isä.
Britanniassa elää sukupolvi, -
jossa lapsiperheistä liki 25 prosenttia on yksinhuoltajaperheitä.
Joka viides lapsi elää yksinhuoltajaperheessä.
15:nteen ikävuoteen mennessä -
nuorella on todennäköisemmin älypuhelin kuin kotona asuva isä.
Meidän pitää käsitellä yksinhuoltajaperhe-asiaa.
Niistä valtaosassa perheen pää on äiti.
Naisia rohkaissee se, että sanan "isä" voi tässä kääntää "vanhemmaksi".
Se tarkoittaa isiä. Yhteiskunnassa isistä valtaosa asui kotona silloin.
Isä oli perheen pää patriarkaalisessa yhteiskunnassa.
Merkitysala on laajempi. Isä tarkoittaa myös "esi-isää" ja "vanhempia".
Sitä tarkoitan ottaakseni mukaan nykyiset yksinhuoltajaperheet.
Tämä aihe on lähellä sydäntämme Kensington Templessä.
On paljon todistuksia, kuinka yhteisömme seisoo muurinaukossa -
talouksissa, joissa isä ei ole enää läsnä.
Monet naiset todistavat, miten vaikka "Pojista miehiä" -ohjelmamme -
ja "Niin leidi" -ohjelmamme auttavat nuoria -
kasvamaan aikuisiksi kristillisen yhteisön ilmapiirissä.
"Nuori, 13 vuotta täyttävä yksin- huoltajaperheen poika oli holtiton.
Muutos oli raju: hänelle tuli äänenmurros yhden yön aikana.
Hän ei ollut enää lauhkea lammas vaan raivoava pässi törmäyskurssilla.
Hän törmäsi kaikkeen, mikä osui tielle.
Koulusta soitettiin jatkuvasti. Tapaus toisensa jälkeen.
En voinut kiistää. Hän oli samanlainen kotona.
Kukaan ei valmenna vanhempaa varautumaan tähän! Olin romuna."
Kiintoisaa. "Kukaan ei varoittanut minua tästä!"
"Seurakunnan nuorisotyöntekijä otti pojan siipiensä alle.
Alku oli hankalaa," kertoo äiti, -
"mutta aloimme pikkuhiljaa nähdä muutoksia.
Pässi alkoi muuttua lauhkeaksi lampaaksi.
Hänestä tuli lempeämpi ja kohteliaampi. Eikö olekin ihme?
Koulusta tuli kiitosta. Olin aluksi tosi epäileväinen.
Kiukutteleva teinini nauroi nyt koko ajan.
Muutti elämänsä kulkua. Rukoili. Luki Raamattua.
Halaili koko ajan. En ollut varautunut siihen."
Perusteemani on "Hengen täyttämä perhe". Tahdon teidän muistavan: -
"Jumala kääntää vanhempien sydämet lasten puoleen -
ja lasten sydämet vanhempien puoleen." Sitä Jumala tekee.
Aloitamme isistä tai vanhemmista.
On kolme asiaa tehtäväksi -
tässä jakeessa 4: "kasvattakaa heitä Herran kurissa ja nuhteessa".
"Kasvattakaa". Tässä on sana "ravita".
Se tarkoittaa kasvun aikaansaamista. Lihomisen aikaansaamista.
Se on varttumisprosessi. Kuva liittyy fyysiseen kypsyyteen.
Kasvuun, kehitykseen ja fyysiseen kypsyyteen.
Mutta se ei ole vain fyysistä huolenpitoa ja ravitsemista, -
jotta lapset näyttävät hyvinvoivilta.
Nykyään pitää varoa liikalihavuutta. Siitä lisää toiste.
Fyysinen, emotionaalinen, moraalinen ja hengellinen kehitys.
Jumala on antanut vanhemmille siihen vallan ja kyvyn erityisesti, -
jos annamme Pyhän Hengen täyttää ja noudatamme Sanaa.
Ensinnäkin: "Kasvattakaa heitä". Toiseksi: "Herran kurissa".
Kouluttaminen. Kreikan sana on "paideia". Siitä tulee sana "pedagogi".
Sillä sanalla oli hyvin tarkka erityismerkitys -
muinaisessa Kreikan yhteiskunnassa.
En väitä, että Paavali tarkoittaa sanasta sanaan tätä.
Sana tarkoitti sitä, -
miten perhe ja yhteiskunta opetti nuoria, -
koulutti, muovasi, johti, ohjasi ja ojensi heitä.
Tavoitteena oli tuottaa itsekurin omaavia ja tuottavia aikuisia -
kaupungin tai yhteiskunnan kansalaisiksi.
Jumala sanoo vanhemmille: "Tämä sana soveltuu teihinkin.
Tehtävänne on ― ja minä annan teille siihen vallan ―
huolehtia lapsenne kehityksen joka vinkkelistä, myös koulutuksesta, -
ojentamisesta, moraalisesta kehityksestä, hengellisyydestä -
ja Raamatun opetuksesta, jotta heistä tulee kypsiä.
Ei vain kansalaisina vaan Hengen täyttäminä jumalallisina kansalaisina."
Jae jatkuu: "Herran kurissa ja nuhteessa."
Nuhde. Nuhdella.
Se on kiinnostava sana. Se tarkoittaa: "muistuttaa jotakuta", -
"kiinnittää jonkun huomio johonkin". Se sana liittyy mieleen.
Eli meillä vanhempina on velvollisuus -
opettaa lapsiamme.
Jatkuu: tehkää tämä "Herran kurissa ja nuhteessa".
Se kertoo paljon. Se kertoo, että olemme tilivelvolliset Jumalalle -
suhteestamme lapsiimme.
Lopputulos on Jumalan käsissä. Se on siunaus.
Jakelemme helposti vääriä tuomioita.
Jos jonkun lapsi on holtiton tai hänestä ei tule "kunnollista", -
syytämme vanhempia. Se voi olla vanhempien vika.
Mutta on monia kunnon vanhempia, joilta lasten kapina särkee sydämet.
Et voi taata tulosta.
Se tekee siitä niin pelottavaa. Ja se on iso koetus.
Jos lapsistasi tulee kunnollisia, ole iloinen mutta älä kerskaa.
Jos jonkun lapsi on holtiton, älä kysy vanhemmalta: "Mitä teit väärin?"
Tulos nimittäin on Jumalan käsissä. Meidän tulee tunnustaa, -
että joskus hyvien vanhempien lapsista ei tule kunnollisia -
ja joskus huonojen vanhempien lapsista tulee kunnollisia.
Se on Jumalan käsissä. Luotamme Häneen. Ylistys Hänelle!
Lapsemme kuuluvat Hänelle. Teemme parhaamme, ja Hän auttaa.
Teemme virheitä, mutta Jumala auttaa.
Kolme asiaa, mitä pitää tehdä. Yksi kartettava asia. Mikä se on?
Jumala sanoo: "Älkää ikinä tehkö tätä!"
Se on tosi tärkeää, sillä se tapahtuu miltei aina.
"Isät, älkää kiihoittako lapsianne vihaan."
Ei pidä sanoa: "Lapset, suu kiinni ja totelkaa!"
Vanhemmat, älkää kiihottako lapsissa vihaa, suuttumusta tai kaunaa.
Hyvin tärkeää. Jos lapsiin juurtuu sellainen epäkunnioittava asenne, -
heidän koko elämänsä tulee...
Heidän on vaikea saada elämäänsä järjestykseen. Palaamme siihen vielä.
Vanhemmilla on etuoikeusasema.
Tule keskelle, jotta kaikki näkevät.
Etuoikeusasema lasten rinnalla.
Kun on lähellä jotakuta, vaikka perheenjäseniä, -
vanhemmat tietävät oikein hyvin, miten härnätä lasta.
Lapset tietävät, mikä ärsyttää.
Aviomiehet tietävät, miten saa puolison suuttumaan. Samoin vaimot.
Se on totta läheisissä suhteissa. Lähimpiä voi loukata tosi pahasti.
Tietää tarkalleen, mikä heitä ärsyttää.
Tässä kuvataan ärsyttävää asiaa.
Joku ihan vierellä tökkii ja härnää.
Kestätkö tämän? Vieläkö menee yksi. Leikin hengelläni.
Se on vierellä härnäämistä. Ajattele sitä.
Vanhempi on ihan vierellä auktoriteettiasemassa.
Sanat erityisesti provosoivat.
Jumala antoi sanat ja aseman, että herättelisimme hyviä asioita.
Niillä ei pidä tuhota, lannistaa eikä synnyttää kaunaa lapsissa.
Kiitos! Siunausta! Ollaan ystäviä. Aamen. Tätä tässä tarkoitetaan.
Raamattu sanoo, Sananl. 22:15: -
"Hulluus on kiertynyt kiinni poikasen sydämeen." Siksi tarvitaan ojentamista
Hulluus tai tyhmyys on uskoa, että voi kulkea omaa tietä -
ja löytää todellista tyydytystä.
Eikä tottelemattomuus Jumalaa kohtaan johda seurauksiin.
Olemme sellaisia syntyjämme. Meillä on tuota tyhmyyttä vielä aikuisinakin.
Vanhemman tehtävä on asettaa rajoja, jotta tulee seurauksia.
Kun lapsi kasvaa aikuiseksi, hänessä on kehittynyt itsekuria.
He tietävät, että on seurauksia, vaikka ei vielä tässä elämässä.
Se on vanhempien tehtävä. Ja se on todellinen kurituksen vitsa.
Todellinen kurituksen vitsa on se, kun raja on ylitetty tai sitä on rikottu, -
rajan toisella puolella on seurauksia, joita vanhempi tuo lapsen elämään.
Ojentamista, niin että lapsi saa rangaistuksen -
ja tietää tehneensä väärin.
Jotkut vanhemmat ajattelevat, että joskus läpsäytys on paikallaan.
Itse en ajattele niin. Se on mielipiteeni.
Olen sitä mieltä, ettei lasta saa kurittaa fyysistä väkivaltaa käyttäen.
Mutta Isossa-Britanniassa se ei ole laissa kiellettyä.
Mutta muista Britannian lastensuojelulaki vuodelta 2004.
Sen mukaan on kiellettyä lyödä lasta niin, että tulee mustelmia, turvotusta,-
haavoja, naarmuja tai raapaisuja. Siitä voi saada jopa viisi vuotta linnaa.
Afrikkalaisia tapoja ei voi suoraan tuoda tänne.
Kiva, että nauratte. Se kertoo, ettette loukkaantuneet.
Minä tiedän itse. Minua lyötiin afrikkalaiseen tyyliin, -
niin että selkäni ja takamukseni näyttivät seepralta. Se ei ole hauskaa.
Jos minut olisi viety 2000-luvun sosiaalitoimeen, -
isäni olisi päätynyt linnaan.
Siinä meidän pitää olla tosi huolellisia.
Kun puhutaan lapsen ojentamisesta ja rankaisemisesta, -
ei pidä unohtaa toista puolta, siunaamista.
Hyvästä käytöksestä palkitaan. Lasta siunataan.
Mutta tulee seurauksia, jos lapsi ei tottele.
Kolikon kääntöpuoli on liika lepsuus. Lapsi voi tehdä mitä haluaa.
Tai epäjohdonmukainen kuritus. Vanhempien pitää sopia yhdessä, -
asettaa rajat ja tehdä se niin, että se on rehellistä ja johdonmukaista, -
ei liian lepsua eikä liian ankaraa.
Nyt palaamme takaisin luvun alkuun.
Katsotaan, mitä sanotaan lapsista, jotka rakastavat vanhempiaan.
Tässä pitää esittää kysymys. Mennään suoraan kipeään kohtaan.
Kuinka me lapsina -
voimme rakastaa epäonnistunutta vanhempaa?
Miten rakastaa vanhempaa, joka on kohdellut kaltoin, laiminlyönyt, -
jättänyt heitteille, suosinut sisarusta kustannuksellasi tai hylännyt sinut.
Miten voi rakastaa isää, jota ei ole ikinä nähnyt?
Tai joka ei halua sinua elämäänsä?
Lasten käsketään totella vanhempia Herrassa.
Ei tule tehdä kaikkea, mitä he käskevät. Esimerkiksi varastaa.
Kyse on siitä, että kunnioittaa vanhempien sääntöjä, -
mittapuita ja sanoja. Miksi?
Jos sinulla on huonot vanhemmat, miksi tämä koskee sinuakin?
Koska sana "vanhempi" muistuttaa sinua siitä, miten sinä synnyit.
Ole kuuliainen niille, jotka ovat Jumalan alaisuudessa vastuussa -
sinun tuomisestasi maailmaan. Se on Jumalan antama lahja sinulle, -
maan päällä elävien välikappaleiden kautta.
Sillä tavalla voi kunnioittaa ketä tahansa vanhempaa.
Ei tarvitse hyväksyä, mitä he ovat tehneet, tai pitää heitä upeina ihmisinä
Mutta voit kunnioittaa heitä, koska Jumala heidän kauttaan synnytti sinut,
upean, mahtavan, ainutlaatuisen sinut tähän maailmaan. Sinulla on väliä.
Sinä olet tärkeä. Ja se oli Jumalan suunnitelma koko ajan.
Aamen. Kunnioita isääsi ja äitiäsi.
Sana "kunnioitus" tarkoittaa arvonantoa, arvokkuutta, arvoa.
Sitten lupaus: että menestyisit. Palaamme siihen.
Siitä tulee kolmas asia. Tottele, kunnioita ja huolehdi.
Kunnioitus tarkoittaa rahaa. Tässä voimme oppia paljon afrikkalaisilta, -
etenkin nigerialaisilta.
Kenelle kuuluu lapsen ensimmäinen palkkapussi?
Haluaako joku, joka ei ole Afrikasta, kommentoida?
Lapsen ensimmäinen palkkapussi nigerialaisen perinteen mukaan.
"Äiti, isä, tässä ensimmäinen palkkani. Se kuuluu kokonaan teille."
Kenties he ovat laittaneet vähäsen omaan taskuun.
Joillekin muille kuin länsimaiden kulttuureille on hämmentävää, -
miten kohtelemme vanhuksia ja vanhempiamme.
Heidät sysätään hoitolaitokseen, eikä heitä ikinä käydä katsomassa.
Yksi asia, jota tulee välttää: -
Lapset, älkää kantako vihaa ja katkeruutta vanhempianne kohtaan.
Jos hautoo katkeruutta vanhempia kohtaan eikä anna anteeksi, -
elämä menee pieleen miltei poikkeuksetta.
Kun olin nuori teinipoika ― ja kerroin teille isästäni, afrikkalainen ja muuta.
Valkoinen afrikkalainen.
Suku muutti sinne 1800-luvulla.
Hänellä oli nämä asenteet.
Hän hakkasi meidät eräänä päivänä niin, että sitä on vaikea kuvitella.
Ja tiedän, että teistä moni on kokenut paljon pahempaa.
En tiedä, mitä olimme tehneet väärin. Olen varma, että olimme hölmöilleet.
Olen varma, että minä olin sen takana. Mutta en muista.
Muistan vain, mitä siitä seurasi.
Kevennän sitä, mutta se oli traumaattinen kokemus.
Meidät riisuttiin alasti ja hakattiin pahasti. Yltympäri mustelmilla.
En usko, että verta vuoti, -
mutta emme voineet mennä ihmisten ilmoille päiviin, ellei viikkoihin.
Isä toi raivokohtauksessaan äidin pesuhuoneeseen ja huusi: -
"Katso poikiasi! Eivätkö he olekin ällöttäviä?"
Muistan, että sillä hetkellä sisälläni jokin kuoli.
En olisi tässä tekemässä tätä, ellei elämässäni olisi tullut kohtaa, -
jolloin Pyhä Henki näytti minulle tuon kivun -
ja sanoi: "On aika antaa anteeksi isällesi."
Kun aloin rukoilla, aloin puolustella isää: "Varmasti olin hölmöillyt.
Ansaitsin sen. Olin tuhma lapsi."
Pyhä Henki sanoi: "Lopeta. Käskin sinun antaa anteeksi."
Voidaksesi antaa anteeksi sinun pitää tunnustaa, että sinulle on tehty väärin.
Sinua on satutettu.
Mikään ei satuta enemmän kuin vanhempi, joka satuttaa lasta -
millä tahansa tavalla, joista olemme puhuneet.
Isä ei aina ollut sellainen. Oli myös tosi hyviä aikoja.
Muistan rukoilleeni Jumalaa: Myönnän, että isän teko oli väärin.
Mistä se johtuikin. Ehkä häntä oli kohdeltu niin.
Ehkä hänellä oli omia vammoja. Psykologisia tai emotionaalisia.
Mutta hänellä ei ollut oikeutta siirtää niitä minuun.
Sen kirouksen voi katkaista vain tuomalla sen Jumalan eteen: -
"Isä teki väärin minua kohtaan, mutta Sinä olet nyt Isäni.
Niin kuin olet antanut anteeksi minulle, minä annan anteeksi isälleni."
Aloin kehittää seurakuntamme sielunhoitotyötä noin 25 vuotta sitten.
Annoin sielunhoitoa 20 tuntia viikossa. Jatkuvaa sielunhoitoa.
Opin tämän periaatteen sielunhoitotilanteista.
Lapsi toisensa jälkeen, henkilö toisensa jälkeen, kaikenikäisiä, -
20-, 30-, 40-, 50-, 60-vuotiaita. Yksi teema toistui viikko viikolta: -
"Tästä ei tule mitään."
"En menesty missään."
Joku sanoi: "Minä en voi hyvin."
Ajattelin: "Kuinka en näe näin selvää asiaa?
Tämähän on Efesolaiskirje luku 6.
'Kunnioita isääsi ja äitiäsi, että menestyisit.'"
Ef. 6:1―4 (AMPC): -
"Lapset, totelkaa vanhempianne Herrassa, -
sillä he ovat Hänen edustajiaan.
Se on perusteltua ja oikein.
Kunnioita, arvosta ja pidä kallisarvoisena isääsi ja äitiäsi.
Tämä on ensimmäinen käsky, jota seuraa lupaus, 2. Moos. 20:12.
Että voisit hyvin ja eläisit pitkään.
Isät, vanhemmat; älkää ärsyttäkö ja kiihottako lapsianne vihaan.
Älkää aiheuttako heissä katkeruutta -
vaan kasvattakaa heitä lempeästi kouluttaen ja ojentaen -
Herran neuvossa ja nuhteessa."
Suomennos: Marianne Tenetz