KENSINGTON TEMPLE Mitä ihmettä Jumala on tekemässä? 3
COLIN DYE: Jumalan tarkoituksen virran mukana kulkeminen
Tämä saarna käsittelee kirjaimellisesti yhtä jaetta.
Yleensä tarkastelemme koko lukua kerrallaan, -
mutta haluan palata tähän jakeeseen.
Hab. 2:4, "Vanhurskas on elävä uskosta." Luemme sen kohta, -
sillä se on ratkaiseva jae Habakukin kirjan ymmärtämisen kannalta.
Jumala säilytti vanhurskaan jäännöksen, -
joka ymmärsi, mitä on olla otollinen Jumalalle uskosta -
ja uskoa Jumalan uskollisuuteen, että Hän pitää heistä huolta.
Se on keskeinen teksti koko Vanhassa testamentissa.
Että tulemme Jumalan eteen uskosta, emme tekojemme kautta.
Se on avainjae Uudessa testamentissa.
Sitä siteerataan ainakin kolmesti. Lisäksi siihen viitataan monta kertaa.
Se on perustava kulmakiviteksti Jeesuksen Kristuksen evankeliumille.
Evankeliumissa on monia rikkaita ulottuvuuksia.
Ei ole oikeudenmukaista rajoittaa sitä, -
sillä evankeliumi on niin laaja: -
se antaa paljon rauhaa, voimaa, iloa ja täyttymystä.
Mutta ilman tätä opetusta uskonvanhurskaudesta, -
toisin sanoen: miten meidät julistetaan vanhurskaiksi Jumalan läsnäolossa -
uskosta ja vain uskosta ― ilman sitä meillä ei ole evankeliumia.
Sallikaa minun mennä virran mukana tänään, sillä koen kehotusta.
Jos korotan ääneni, se ei johdu siitä, että pitäisin teitä kuuroina.
Koen hengessäni kehotusta, sillä tämä on Herran sana sukupolvellemme.
Näemme, että tämä jae, jonka Martti Luther ja muut tulkitsivat oikein -
ja ymmärsivät oikein... Martti Luther, ei Martin Luther King.
Uskonpuhdistaja Martti Luther. Palaamme häneen myöhemmin.
Kun ymmärrämme, että jae ymmärretään oikein, -
meillä ei ole oikeutta poiketa siitä, sillä jos me poikkeamme, -
maamme on jatkossakin Jumalan vihan ja tuomion alla.
On vain yksi tie ulos siitä tilanteesta: se on Jumalan antama vanhurskaus -
yksin uskosta Kristukseen.
Luetaan Hab. 2:1―4.
"Kiipeän ylös vartiotorniini ja seison vartiopaikallani.
Siellä odotan, mitä Herra sanoo ja miten Hän vastaa valitukseeni."
Tämä oli Habakukin toinen valitus.
Hänen ensimmäinen valituksensa oli: "Mikset tuomitse Juudan syntejä?
Yritämme olla vanhurskaita. Et ole hyödyksi, koska pahat menestyvät.
Pahat jyräävät meidät."
Jumala sanoi: "Minä vastaan. Tuomitsen Juudan.
Lähetän babylonialaiset viemään teidät pois."
Habakukin toinen valitus on: -
"Miten voit tuomita meidät meitä pahempien ihmisten kautta?"
Meidän yhteiskunnassamme tänään näyttää kuin Jumala tekee samaa.
Hän herättää huomiomme antamalla pahojen neuvonantajien menestyä -
vallan ja vaikutusvallan paikoissa.
Väärät filosofiat, ideologiat ja uskonnot kukoistavat.
Epävanhurskaus hukuttaa Jumalan omat.
Onkohan Jumala herättämässä huomiotamme siihen, mitä tapahtuu?
Että Jumala luovuttaa yhteiskunnan syömään teidensä hedelmää.
Jos niin on, missä on toivo? Luovutammeko, vai onko toivoa?
Nyt Habakuk siis kapuaa vartiotorniinsa -
ja pyytää Jumalaa toisen kerran vastaamaan tähän valitukseen.
Vastaus on tämä, jae 2: -
"Sitten Herra sanoi minulle: Kirjoita vastaukseni selvästi tauluihin, -
jotta juoksija voi viedä oikean sanoman muille."
On olemassa väärä ja oikea sanoma.
Meidän pitää taulujen kantajana varmistaa...
En tarkoita älylaitteita, tabletteja enkä muita.
Puhun Jumalan Sanan viemisestä yhteiskuntaan.
Viemmekö oikeaa sanomaa? "Tule Jeesuksen luo ― olet onnellinen iäti.
Ongelmasi kaikkoavat. Saat terveyttä ja rikkautta."
Vai tarjoammeko todellista evankeliumia: -
"Jeesuksen veri pelastaa sinut ikuisuudesta vailla Kristusta, -
Raamatun termein helvetistä, ja antaa sinulle tulevaisuuden ja toivon -
ja voit virrata Herran tarkoituksessa."
"Tämä näky on tulevaa aikaa varten.
Se kuvaa loppua, ja se täyttyy.
Jos se näyttää tulevan hitaasti, odota kärsivällisesti, -
sillä se toteutuu aivan varmasti. Se ei myöhästy."
Jumala siis sanoo: näky, jonka pian tuon tietoonne -
ja jossa haluan teidän virtaavan, mikä on kuin virtaamista kanssani, -
toteutuu lopunaikojen lopussa.
Emme näe siitä kaikkea tässä ja nyt. Se on toteutuva kerran.
Muistetaan kaksi lupausta: Hab. 2:14: -
"Herran kirkkaus peittää maan niin kuin vedet peittävät meren."
Se on tapahtuva uudessa taivaassa ja maassa, -
jossa asuu vanhurskaus ja Jumalan kirkkaus tulee julki.
Uskomme, että se tulee julki seurakunnassa.
Jumala tuo kunnian nimelleen Kristuksen kautta seurakunnassa.
Luvun 2 lopussa jae 20 kuvaa Jumalan toista suurta lupausta.
Hän tuo julki läsnäolonsa pyhässä temppelissään.
Ja me olemme Herran temppeli!
Eläviä kiviä rakentumassa pyhäksi temppeliksi.
Jumala tuo julki Kristuksen voiman ja läsnäolon ja Jeesuksen kirkkauden -
Kristus-ruumiissa, seurakunnassa.
Vaikka näyttäisi, että olemme jäämässä alakynteen.
Britanniassa ja Euroopassa voi tuntua, että elämme jälkikristillistä aikaa.
Jumalan viimeistä sanaa ei ole vielä nähty. Hän toimii vielä voimallisesti.
Niinpä me näemme, että kun näyttää synkältä, -
Jumalalla on aina suunnitelma. Hän tietää, mitä Hän tekee.
Kun opimme näkemään asiat Hänen vinkkelistään, voimme alkaa virrata -
Jumalan tarkoitusten virrassa. Vaikeiden olosuhteiden kautta -
Hän muovaa elämäämme ja valmistelee meitä kirkkauteensa.
Hänen kirkkautensa on meitä suurempi.
Jumalan suunnitelma on sinun suunnitelmiasi suurempi.
"Huoli pois. Hoidan homman."
"Herra, pahat porskuttavat!" - "Huoli pois. Hoidan homman."
Hab. 2:4.
"Katsokaa ylpeitä!
He luottavat itseensä".
Mietitään omakohtaisesti. Luotammeko me itseemme?
Sanommeko: "Jumala, kiitos pelastuksesta, mutta jatkan tästä itse."
"Jumala, kiitos Sanastasi, mutta tahdon keskustella parista asiasta.
Sitä ei pidä ottaa ihan niin kirjaimel- lisesti. Yhteiskuntahan on muuttunut."
Se on maailman ajattelua, joka hiipii seurakuntaan.
Luotatko itseesi? Ihmisviisauteen?
Luotatko lihan käsivarteen? Omavanhurskauteesi?
Jumala sanoo: "He ovat ylpeitä. Ja siksi he luottavat itseensä, -
ja heidän elämänsä on kieroa, mutta vanhurskas on elävä -
uskollisuudestaan Jumalalle."
Ymmärtäkää, että tämä tarkoittaa: "Vanhurskas on elävä -
heidän Jumalansa uskollisuudesta." Se on oikea merkitys.
Sanomani tänään: Jumalan tarkoi- tuksen virran mukana kulkeminen.
Tämä jae antaa toivoa. Tartu siihen, ymmärrä se, -
usko, elä, saarnaa ja julista sitä, niin kuljet Jumalan tarkoituksen virrassa.
Mikään muu ei avaa Jumalan antamaa elämäntarkoitusta -
niin kuin tämä jae.
Tulkaa nyt kanssani mielenne silmin -
Roomaan lähes 500 vuotta sitten.
Mennään Pyhän Johanneksen kirkkoon, Lateraanikirkkoon.
Pietarinkirkkoa ei vielä ollut.
Lähennetään kuvaa erääseen melko...
...mieheen, joka ei millään tavalla erotu joukosta. Hän on munkki.
Katolinen munkki.
Hän yrittää täyttää kaikki augustinolaisuuden määräykset.
Mies, jolla oli edessään loistava ura lakialalla.
Mutta jonka sisimmässä oli tuska.
Pelkäsi epätoivoisesti Jumalan vihaa.
Herkkä omatunto.
Jospa tänään Britanniassa kaikkien mieltä polttelisi kysymys: -
"Miten saan asiani kuntoon Jumalan kanssa, sillä Jumala on todellinen -
ja Hänen vanhurskautensa tarkoittaa, että tuomion päivä tulee."
En tarkoita Arnold Schwarzeneggeriä. On olemassa toinenkin tuomion päivä.
Se ei ole Hollywoodin sepitelmää.
Se on Jumalan Sanan ilmestys: Koko maailman tuomari tulee.
"Miten voin olla otollinen Jumalalle?" munkki kysyy.
Hän täytti kaikki vaatimukset, myös sen, että hän lyhensi kiirastuliaikaa -
konttaamalla Lateraanikirkon portaat ylös -
lausuen tarkasti kaikki oikeat rukoukset.
Mistä siinä oli kyse?
Keisari Konstantinuksen äiti, Helena, oli ilmeisesti tuonut sinne -
Jerusalemista portaat siitä palatsista, jossa Jeesus oli tuomittu.
Ne oli kiinnitetty tähän tiettyyn paikkaan.
Paavi oli julistanut, että jos konttaa portaat ylös polvillaan, -
saa muutaman vuoden edestä helpotusta kiirastulesta.
Eri paavit olivat antaneet eri vuosi- lukuja. Silloin se oli seitsemän vuotta.
Aiemmin jotkut olivat saaneet kaikki syntinsä anteeksi -
konttaamalla ylös ja lausumalla rukoukset.
Se oli osa aneopetusta, jota ei löydy Raamatusta.
Keskiajan katolisuudessa ihmiset eivät pelänneet helvettiä kamalan paljon.
Heille näet kerrottiin, että jos pappi antaa heille synninpäästön, -
he pääsevät taivaaseen.
Mutta ensin piti mennä kiirastulen läpi.
Sielu piti puhdistaa syntikytköksistä rankaisemalla ja piinaamalla itseään.
Piti maksaa hinta synneistä tai niihin liittyvästä ajallisesta syyllisyydestä.
Melko tekninen asia. Mutta Raamattu osoittaa, -
että Jumalalla on eri suunnitelma. "Vanhurskas on elävä uskosta."
Kun tämä munkki, Martti Luther, kaikessa vilpittömyydessä -
konttaa ylös Lateraanikirkon portaita lausuen rukouksiaan, -
hänen mieleensä tulevat profeetta Habakukin sanat luvussa 2:4: -
"Vanhurskas on elävä uskosta".
Hän ajatteli: "Mitä minä täällä teen? Tässä ei ole järkeä.
Tämä on avain ongelmaani."
Hän ei tiennyt, että hän voi saada syntinsä anteeksi vain uskosta -
Jeesuksen Persoonassa ja työssä, eikä hänen omien tekojensa kautta.
Lutherin poika kirjoitti tästä kokemuksesta: -
"Kun hän hoki rukouksia Lateraanikirkon portailla, -
hänen mieleensä nousivat profeetan sanat: "Vanhurskas on elävä uskosta".
Samassa hän lopetti rukoilemisen, palasi kotiinsa Saksan Wittenbergiin -
ja otti tämän koko oppinsa avainperustukseksi."
Myöhemmin Luther kirjoitti tästä raamatuntekstistä: -
Ennen kuin ymmärsin, että olet vanhurskas, -
et sen vuoksi, mitä teet tai mitä joku pappi, kardinaali, piispa, -
paavi tai helluntaipastori julistaa.
Vain yksin Jumala armahtaa sinut täydellisesti ja ilmaiseksi -
Jeesuksessa Kristuksessa ristintyön kautta.
Luther sanoi: "Ennen kuin tämän ymmärsin, aloin vihata Jumalaa.
Olin vihainen Hänelle, koska ei riittänyt, että luki lakia.
Nähdä, että laki tuomitsi minut.
'Ei ole yhtäkään vanhurskasta. Kaikki olemme syyllisiä Jumalan edessä.'
Mooseksen laki osoittaa syyllisyytemme.
Se ei vielä riittänyt. Jumalan pitää vielä kiduttaa ja pelotella meitä, -
paitsi lain, myös tämän ja tulevan elämän kurjuuksien kautta.
Ja nyt evankeliumi piinaa meitä."
Hän ei nähnyt sitä armon sanomana vaan vain lisävaatimuksina, -
joita oli mahdoton täyttää.
Kun hän löysi totuuden, että Jeesuksen veri oli vapauttanut hänet, -
hän sanoi: "Kun näin sanat, että vanhurskas on elävä uskosta ―
vanhurskas on elävä uskosta ― tuntui kuin olisin syntynyt uudesti!
Kuin uusi ihminen kävin sisälle avoimista ovista Jumalan paratiisiin."
Siksi me Raamattu-uskollisina evankelikaalisina Jumalan omina, -
jotka uskomme evankeliumin, poissa ruumiista, Herran luona, -
tiedämme, ettei synnistä ole muuta puhdistusta kuin Jeesuksen veri.
Se puhdistaa ja pesee meidät kaikesta synnistä täysin ja ilmaiseksi uskosta -
ja yksin uskosta. Se on Jeesuksen evankeliumi.
Paitsi että Jumala muovaa ja valmistelee meitä olosuhteiden kautta-
ja paitsi että Hänellä on homma hallussa, Hän sanoo: -
"Toteutan kunniakasta tarkoitusta. Jos kiinnitytte tähän ilmestykseen -
evankeliumin todellisuudesta, voitte virrata minun tarkoituksissani."
Kiitos Jumalalle siitä!
Vanhurskas on elävä uskosta.
Niin meidän pitäisi nähdä tämä jae ensisijaisesti.
Niin apostoli Paavali ymmärsi sen.
Se rakentuu jo annetun ilmestyksen varaan.
Muistatteko Aabrahamin 1. Moos. 15:stä?
Aabraham näki tähdet ja hiekan ja uskoi Jumalaa.
Jumala sanoi: "Teen siemenesi runsaslukuisemmaksi kuin nämä."
Aabraham katsoi, näki ja uskoi.
1. Moos. 15:6 sanoo: "Aabraham uskoi Jumalaa, -
ja se luettiin hänelle vanhurskaudeksi."
Se on Vanhan testamentin uskovan suuri prototyyppi, -
joka asettaa mallin evankeliumille ikuisiksi ajoiksi.
Selitetty yksityiskohtaisemmin Uudessa testamentissa.
Paavali: Aabraham vanhurskautettiin, ei tekojen vaan uskon kautta.
Daavidin synnit annettiin anteeksi, ei tekojen vaan uskon kautta.
Se on anteeksiantamuksen lahja. Jumala julistaa sinut vanhurskaaksi.
Ei, koska ansaitsisit sen. Ei, koska olisit itsessäsi vanhurskas.
Vaan Hän antaa sinulle Jeesuksen anteeksiantamuksen lahjan.
Niin alkaa tämä ymmärrys, -
että uskosta ja yksin uskosta syntimme ovat anteeksiannetut.
Jos ne on anteeksi annettu, ne kaikki ovat anteeksi annetut.
Ei tarvitse etsiä lisää ja lisää.
Laulamme aina joskus hienon virren seurakunnassamme: -
"Rauha kuin joki mua kohti käy, kun murheet vyöryvät meren aaltoina.
Mikä osani onkaan, olet opettanut sanomaan: Sieluni käy hyvin."
Yksi säkeistö kuuluu: -
"Oi tämän kunniakkaan ajatuksen autuutta.
Syntini, ei osin vaan kokonaan, naulittu ristille enkä sitä enää kanna.
Kiitä Herraa, kiitä Herraa, sieluni."
Jumala ei halua, että aina murehdit, mitä sinun pitää vielä tehdä, -
jotta kelpaisit Jumalalle.
Hän haluaa vapauttaa syyllisyydestä, sillä Jeesus maksoi täyden hinnan.
Kun Jeesus kuoli ristillä, hän oli Jumalan sijaisuhri.
Viaton Jeesus kantoi kaiken meille kuuluneen syyllisyyden ja tuomion.
Hänet, joka ei synnistä tiennyt, tehtiin synniksi meidän tähtemme, -
jotta me voimme tulla Jumalan vanhurskaudeksi Hänessä. Halleluja!
Käsite on helppo ymmärtää -
mutta vaikea uskoa, sillä se on lähes liian hyvää ollakseen totta.
Ylpeä, epäuskoinen sydän, joka haluaa luottaa itseensä: -
"Jumala, pysy poissa elämästäni! Et ole muuta kuin vararengas.
Otan sinut esiin, kun tarvitsen sinua, ja laitan syrjään, kun en tarvitse.
Pysy tontillasi, sillä minä johdan tätä juttua."
Itseriittoisuudesta on uskonnollisia ja uskonnottomia versioita.
Ateisti sanoo: "Livistän syyllisyyden, tuomion ja häpeän ongelmasta -
sanomalla: 'Jumalaa ei ole, hähä.' Poistin sinut kuvasta. Sinua ei ole."
He saavat vielä kylmän herätyksen.
Se, mitä Jumalasta voidaan nähdä ja uskoa, on jo ilmoitettu jokaiselle -
luomakunnassa ja omassatunnossa. Ne, jotka paatumuksen takia -
torjuvat Jumalan tuntemisen, keräävät lisää tuomiota ylleen.
Pitää ymmärtää, ettei nyt ole aika leikkiä.
Monet karismaattiset ja helluntailaiset uskovat ovat sekoilleet sanomalla: -
"Älä puhu anteeksiannosta niin paljon. Siitä on siirrytty jo pois.
Puhu menestymisestä: 'Tule Jeesuksen luo, niin äkkirikastut.'
'Anna minulle tosi paljon rahaa, niin saat siunauksen.'"
Tai jopa parantumisen evankeliumi.
Uskon, että Jumala on rikas huolenpitäjä. Moniko sanoo "aamen"?
Etsi ensin Jumalan valtakuntaa ja vanhurskautta, ja muukin annetaan.
Mutta se ei ole evankeliumi.
Se on sitä, mikä virtaa siitä, että asiat ovat kunnossa Jumalan kanssa.
Ja parantuminen ja muut ihanat asiat, mutta se ei ole evankeliumi.
Evankeliumi on tämä: Jumalan viha on tulossa. On vain yksi keino -
välttää ikuisuus vailla Kristusta, ja se on Jeesuksen tarjoama pelastus.
Jos haluat elää, se tulee vain ja ainoastaan uskosta.
Itse asiassa lauseen "Vanhurskas on elävä uskosta" ymmärtää täydemmin,-
jos laittaa sanan usko tilalle sanan uskollisuus.
Tässä sana usko tarkoittaa sekä uskoa että uskollisuutta.
Se alkaa tietysti uskosta, mutta uskollisuus on tärkeä.
Kuolleenmeren kääröissä ja Vanhan testamentin kreikan käännöksissä -
se ymmärretään tällä tavalla. On siis hyvin tärkeää kääntää tämä: -
"Vanhurskas on elävä hänen uskollisuudestaan."
Mutta meidän täytyy kysyä: Kenen uskollisuudesta?
Yksi nykyajan "evankelikaalisaarnaaja", -
jonka täytyy palata Lutheriin ja Raamattuun, sanoo, -
että tämä tarkoittaa meidän uskollisuuttamme.
"Me elämme, pelastumme meidän uskollisuudestamme."
Eli uskollisuutemme loppujen lopuksi ratkaisee, -
menemmekö taivaaseen vai emme.
Pohdi sitä huolellisesti.
Muista, ettei Luther ollut katolisia moittiva protestantti vaan katolinen, -
kunnes hänet erotettiin. Tämä ei ole vain luterilaisuus vs. katolisuus.
Eikä protestanttisuus vs. katolisuus.
Tämä on Jumalan sana koko maailmalle!
Yksi tapa pelastua: usko Kristukseen.
Kumman varaan laskisit mieluummin,-
sinun uskollisuutesi vai Jeesuksen uskollisuuden?
Jos laskisit oman uskollisuutesi varaan, -
en olisi sinun housuissasi mistään hinnasta.
Tiedämme, että on vain yksi vanhurskas, Hän, emmekä me.
Kuinka ikinä voisimme elää niin täydellisen uskollisesti, -
että se takaisi pääsyn taivaaseen?
Ei. Vain Hän oli kyllin hyvä avaamaan taivaan portin meille.
Jae opettaa luottamaan, ei omaan vanhurskauteemme, -
vaan Hänen vanhurskauteensa.
Ei omaan kuuliaisuuteemme, vaan Hänen kuuliaisuuteensa.
Ei omaan uskoomme, vaan Hänen uskoonsa.
Ei omaan uskollisuuteemme, vaan Hänen uskollisuuteensa.
Sillä Hän, joka meidät on kutsunut, on uskollinen, ja Hän tekee sen.
Niinpä me elämme Jeesuksen uskollisuudesta.
Sitten kysymykseen ylpeydestä ja itseensä luottamisesta.
Itseensä luottamisesta.
Ihminen on luonnostaan kapinassa Jumalaa vastaan.
Emme halua, että kukaan määräilee. "Älä määräile. Kuka olet käskemään?"
Sama asenne heijastuu Jumalaan.
"Kuka luulet olevasi voidaksesi sanoa, miten elää!
Elän niin kuin tahdon. Jos olen samaa mieltä kanssasi, ei siinä mitään.
Mutta ellen, ei tule mitään. Olen oman elämäntarkoitukseni herra.
Päätän itse tulevaisuudestani."
Tämä on ajan jumalaton henki.
Se tulee seurakuntaankin, sillä ajan henki vaikuttaa meihin.
Jumala, auta meitä! Pese aivosi joka päivä Jumalan Sanan vedellä.
Yhteiskunta sanoo yhtä, Raamattu toista.
Uskomme Raamattua, mutta toinen käsitys valtaa yhteiskuntaa, -
esimerkiksi "Jumala käsitti väärin" tai "Ei Hänen ole väliä".
Eräs henkilö sanoi minulle hiljattain...
Hän käy liberaalissa protestanttisessa seurakunnassa.
Hän sanoi: "Raamattua ei voi ottaa niin kirjaimellisesti.
Se on kirjoitettu monia vuosia sitten. Sitä ei voi enää soveltaa suoraan.
Asiat ovat muuttuneet." Se on paholaisen valhe!
Jumalan Sana on muuttumaton.
Kuten sanoin, tämä sanoma polttelee henkeäni.
Päästän sen vapaaksi. Pelottelen teitä, huudan teille.
Ymmärtäkää asian kiireellisyys. Lontoo tarvitsee tätä evankeliumia.
Jumalan tuomio uhkaa Lontoota.
Roomalaiskirjeen luvussa 1, eräässä sen jakeista, jakeessa 17, -
siteerataan lausetta "Vanhurskas on elävä uskosta." Paavali sanoo: -
"Tuskin maltan odottaa, että pääsen julistamaan evankeliumia Roomaan.
En häpeä evankeliumia, sillä se on Jumalan voima -
pelastukseksi jokaiselle, joka uskoo."
Miksi hän on niin innoissaan? Koska hän jatkaa kuvailemalla, -
paitsi Rooman yhteiskuntaa, myös ihmissydämen tilaa.
Me kaikki olemme tehneet syntiä ja kääntyneet pois Jumalasta.
Voimme luonnostamme ymmärtää sen, mikä voidaan Jumalasta tietää, -
luomakunnan ja omantunnon kautta. Olemme torjuneet tuon tiedon -
ja olemme päätä pahkaa menossa helvettiin ja tuomioon.
Jumala sanoo: "Vihani ilmestyy kaikkea ihmisen jumalattomuutta -
ja vääryyttä vastaan."
Se tarkoittaa Lontoon jumalattomuutta ja vääryyttä.
Lontoo ja brittiyhteiskunta luovutetaan. Se kulkee päätä pahkaa -
syömään tiemme hedelmiä ja liukuu suoraan helvettiin.
Tämä on totuus, hyvät naiset ja herrat. Se on Raamattu, Jumalan Sana.
Paavali sanoo: "Olen iloinen, koska on toivoa: Jumalalta tuleva vanhurskaus."
Vanhurskaus uskosta. Se vanhurs- kaus kääntää pois Jumalan vihan.
Astumme Hänen pyrkimystensä ja elämäntarkoituksensa jokeen -
uskosta ja yksin uskosta.
Kiitämme Jumalaa, että tämä vanhurskaus on uskosta uskoon.
Kristuksen uskosta.
Jotta voi olla vanhurskas Jumalan edessä, täytyy uskoa täydellisesti.
Ei saa epäillä kertaakaan elämässään. Kukaan ei pääse siihen pisteeseen.
Eikö sinulla olekin epäilyjä? Mutta Jeesus uskoi täydellisesti puolestasi.
Hänen uskonsa ja uskollisuutensa ilmestyy, ja vahvistat sen sydämessäsi
sanomalla: "Turvaan Jeesuksen uskollisuuteen ja uskoon, -
Jeesuksen ristintyöhön puolestani. Siirrän luottamukseni itsestä Häneen.
Ja tästedes elän Jumalan uskollisuudesta."
Jumala kutsuu meitä Kensington Templen jäseninä -
muiden ohella Lontoon, Britannian ja Euroopan Kristus-ruumiissa -
pitämään kiinni evankeliumista. Älä vaihda sitä mihinkään muuhun.
Vain evankeliumissa on Jumalan armo. Hyvä uutinen.
Se perustuu Hänen uskollisuuteensa, ei sinun.
Hänen armoonsa, ei sinun tekoihisi.
Jeesuksen kuuliaisuuteen, ei sinun.
Luotamme Jumalan uskollisuuteen ja vanhurskauteen.
Tässä teille sanoma kotiin vietäväksi: Usko Jumalan uskollisuuteen.
Millaiset olosuhteet ovatkin, Jumala on kanssasi. Hän voi muuttaa ne.
Kaikki yhdessä vaikuttaa parhaaksem- me. Hänen tarkoituksensa toteutuu.
Kun pysymme uskollisina Jumalalle, -
ja se onnistuu vain luottamalla Hänen uskollisuuteensa, -
jos pysymme uskollisina Jumalalle luottamalla Hänen uskollisuuteensa, -
Jumala käyttää meitä, ja kenties aikanamme tapahtuu vallankumous.
Herätyksen avain on Roomalaiskirje. Herätyksen avain on evankeliumi.
Toteutetaan radikaali, evankeliumin vallankumous kaupungissamme.
Usko se, elä sitä, nauti siitä, täyty tällä sanomalla.
Kerro koko maailmalle, että sukupolvellemme on saatavilla -
vieläkin lisää armoa Jumalan armon ansiosta.
Raamatuntekstit: New Living Translation (NLT).
Suomennos: Marianne Tenetz