KENSINGTON TEMPLE Mitä ihmettä Jumala on tekemässä? 1
COLIN DYE: Mitä ihmettä Jumala on tekemässä? Odota Herraa.
Tänään aloitan sarjan, johon tulee luultavasti neljä osaa.
Käsittelen siinä Habakukin kirjaa.
Sarjan nimi on "Mitä ihmettä Jumala on tekemässä?"
Se on kysymys, joka vaivasi Habakukia.
Hän katseli ympärilleen ja ajatteli: "Asiat eivät mene niin kuin kuvittelin.
Asiat eivät mene niin kuin niiden piti. Jumala, mitä Sinä pelleilet?
Mitä Sinä oikein teet?" Hän oli rehellinen Jumalalle.
Käsittelen Vanhaa testamenttia samasta syystä -
kuin Gabriel sanoi tutkiessamme Vanhaa testamenttia viikolla.
Valtaosa Raamatustasi on Vanhaa testamenttia.
Uutta testamenttia ei voi ymmärtää, ellei tunne Vanhaa testamenttia.
Uskovina ja saarnaajina meidän on helppo tarttua tuttuihin jakeisiin -
ja valita Vanhasta testamentista kohokohtia, -
kuten Punaisenmeren halkaisu, Mooses, Joosua, -
Goljatin kuolema Daavidin kädestä ja muut tutut kertomukset.
Nyt minä tarkastelen profeettaa, joka luokitellaan pikkuprofeetaksi.
Vanhassa testamentissa on kaksitoista profeettaa, -
joita kutsutaan pikkuprofeetoiksi.
Ei siksi, että he olisivat merkityksettömiä, -
vaan koska heidän profetiansa olivat suhteellisen lyhyitä.
Tarkastelemme näistä profeetoista yhtä, Habakukia.
Huomaamme erään asian, kun sukellamme Jumalan Sanaan, -
Vanhaan tai Uuteen testamenttiin.
Nimittäin miten ajankohtainen Jumalan sanoma on.
On kuin jokainen pikkuprofeetta -
vastaisi tämän päivän sanomalehtiuutiseen.
Maailmanlaajuisten asioiden samat periaatteet, -
maailman suurvaltojen nousu ja lasku,
yhden suurvallan nousu, toisen suurvallan kukistuminen, -
ja taas uuden suurvallan nousu.
Näyttää kuin kaiken sen keskellä Jumalan omat murskaantuvat -
suurvaltojen geopolitiikan tyrskyissä.
Vaikutukset näkyvät aina sosiaalisia rakenteita -
ja paikallistason kokemuksia myöten maissamme ja paikkakunnillamme.
Näemme monia yhtäläisyyksiä -
Vanhan testamentin profetioiden ja tämänhetkisten tapahtumien välillä.
Habakuk ei ole poikkeus.
Habakukissa on kolme lukua. Ne ovat melko lyhyitä.
Luen koko luvun 1. Voit olla varma, että tämä saarnan osa on innoitettua.
Sehän on luettua Jumalan Sanaa.
Luen Hab. 1:1―2:1:n Uudesta elävästä käännöksestä (NLT).
Pidän sen kielestä. Se on elävää.
Se on tulkitsevaa. Paikoin miltei saarnaavaa.
Voitte saada jotain vain kuuntelemalla tarkkaavaisesti -
luettua Jumalan Sanaa. Hab. 1
"Tämä on se sanoma, jonka profeetta Habakuk sai näyssä.
Kuinka kauan, Herra, minun täytyy huutaa apua, mutta Sinä et kuule?
Väkivaltaa on kaikkialla. Minä huudan, mutta Sinä et tule pelastamaan.
Pitääkö minun aina nähdä nämä pahat teot?
Katsella kaikkea tätä kurjuutta?
Kaikkialle, minne katsonkin, näen tuhoa ja väkivaltaa.
Ihmiset, jotka rakastavat riitelyä ja taistelua, ympäröivät minut.
Laki on halvaantunut, eikä käräjillä ole oikeudenmukaisuutta.
Pahoja on ylivoimaisesti enemmän kuin vanhurskaita, -
niin että oikeudenmukaisuus on vääristynyt.
Herra vastasi: -
Katsokaa ympäri kansakuntia. Katsokaa ja hämmästykää.
Sillä minä teen jotain omina päivinänne.
Jotain, jota ette uskoisi, jos joku siitä kertoisi.
Minä nostan ylös babylonialaiset, julman ja väkivaltaisen kansan.
He marssivat halki maailman ja valloittavat muut maat.
He ovat julmuutensa takia pahassa maineessa. He tekevät mitä tahtovat.
Heidän hevosensa ovat gepardeja nopeammat, -
raivoisampia kuin sudet iltahämärässä.
Sen vaunuajajat hyökkäävät kaukaa.
Kotkan lailla he syöksyvät ahmimaan saalistaan.
He kaikki tulevat väkivaltaan taipuvaisina.
Sen joukot etenevät kuin aavikkotuuli -
kooten vankeja edellään kuin hiekkaa.
He pilkkaavat kuninkaita ja prinssejä. Ivaavat heidän linnoituksiaan.
He vain kasaavat maata rampiksi muureja vasten ja valloittavat ne.
He kiitävät ohi kuin tuuli, ja sitten he ovat poissa.
Mutta he ovat syvästi syyllisiä, -
sillä heidän oma voimansa on heidän jumalansa.
Voi, Herra, minun Jumalani, minun pyhä, joka olet ikiaikainen.
Ethän ole suunnitellut hävittää meitä? Oi, Herra, meidän kalliomme.
Oletko lähettänyt nämä babylonialaiset ojentamaan meitä?
Rankaisemaan meitä monista synneis- tämme? Mutta Sinä olet puhdas.
Et voi katsoa pahaa. Ummistatko silmäsi heidän petollisuudeltaan?
Vaikenisitko, kun pahat nielevät vanhurskaampia kuin itse ovat?
Olemmeko vain kaloja, joita pyydystetään ja tapetaan?
Olemmeko vain meren olentoja, joilla ei ole johtajaa?
Pitääkö meidät ripustaa heidän kouk- kuihinsa ja pyydystää verkkoihinsa -
heidän iloitessa ja juhliessa? Silloin he kaikki palvovat verkkojaan -
ja polttavat suitsuketta niiden edessä. 'Nämä verkot ovat jumalien, -
jotka ovat tehneet meistä rikkaita', he väittävät.
Päästätkö heidät pälkähästä ikuisesti?
Menestyvätkö he ikuisesti sydämettömissä valloituksissaan?
Kiipeän vartiotornilleni ja seison vartiopaikallani.
Siellä odotan nähdäkseni, mitä Herra sanoo -
ja miten Hän vastaa valitukseeni."
Oletteko ikinä valittaneet Jumalasta?
Olkaa rehellisiä.
Ettekö ole ikinä sanoneet: "Jumala, kuinka kauan tätä vielä jatkuu?
Kuinka kauan minun pitää sietää tätä?"
Jos se on puolisosi, Jumala sanoo: "Ikuisesti, ainakin kuolemaasi asti."
Tai työpaikalla: "Herra, miksi?
Olen etsinyt Sinua ja rukoillut.
Olen ahkeroinut. Yritin tehdä vaikutuksen pomoon.
Tällä työpaikalla on 15 jumalatonta ja yksi vanhurskas eli minä.
Ja kuka saa ylennyksen? Se kaikkein pahin ja jumalattomin.
Se ei ole reilua. Miksi? Mitä Sinä oikein pelleilet? Mitä ihmettä teet?"
Ellet ole ikinä puhunut Jumalalle näin,
se johtuu siitä, ettet ole oppinut olemaan rehellinen rukouksissasi.
Viime opetussarjassa pidin kolme saarnaa Isä meidän -rukouksesta -
suhderukouksen näkökulmasta. Ei aina asioiden pyytämisestä Jumalalta,
vaan rukoilemisesta ja Hänen kasvojensa etsimisestä, -
jotta voimme kasvaa suhteessa. Myös tämä sarja on tavallaan rukouksesta.
Se opettaa meille kysyvästä rukouksesta.
Ei vain esirukouksesta vaan kysyvästä rukouksesta -
eli kysymysten esittämisestä Jumalalle.
Habakuk on epätavallinen profeetta, -
sillä emme kuule sanaakaan Habakukilta suoraan ihmisille.
Se on kuin keskustelu, jota hän käy Jumalan kanssa.
Kuuntelemme tätä keskustelua. Ja mikä terve keskustelu se onkaan!
Siksi sanomani otsikko tänään on "Odota Jumalaa."
Ei vain odottaa, että Hän alkaisi tehdä jotain, vaan esittää kysymyksiä -
ja yrittää selvittää, mitä Jumala aikoo. Mitä ihmettä Jumala on tekemässä.
Tulla Jumalan eteen: "Miten kauan?" "Miksi?" Ne ovat hyviä kysymyksiä.
On tärkeää olla rehellinen Jumalalle. Mutta ole valmis. Kun Hän vastaa, -
voi olla, ettet pidä vastauksesta.
En ymmärrä, miksi maassamme jumalattomat filosofiat, -
manipuloivat vallanpitäjät ja väärät aatteet kukoistavat, -
samaan aikaan kun kristillisiä aatteita pakotetaan ulos.
Tällä viikolla Raamatun arvot saivat merkittävän voiton Britanniassa.
Näyttäisi, että laki on edelleen elämän pyhyyden kannalla.
Kehitys kohti avustettua itsemurhaa ja eutanasiaa -
on toistaiseksi pysäytetty.
Mutta laki toimii yhä monin tavoin -
joitakin yleisiä kristillisiä arvoja vastaan.
Miten kiintoisaa, että jakeessa 4 Habakuk tuo esiin: -
"Laki on halvaantunut, eikä käräjillä ole oikeudenmukaisuutta."
Miksi? Koska pahoja on ylivoimaisesti enemmän kuin vanhurskaita.
Vanhurskaiden ääni hukkuu pahojen alle, koska jälkimmäisiä on enemmän.
Olemme pieni vähemmistö.
Seurakunnassamme on juristien yhteisö. On merkittäviä juristeja.
Täälläkin on läsnä juristeja.
Yksi seurakunnan johtavista juristeista, joka on hallituksessamme,
sai juuri palkinnon. Se vastaa juristien Oscaria.
Tiedämme, että laki on hyvin tärkeä. Siihen pitäisi suhtautua palavasti.
Siksi rukoilemme lain puolesta -
ja pyydämme Jumalaa puuttumaan politiikkaan, jossa lakeja säädetään.
Maamme lait laadittiin kahden periaatteen varaan.
Yksi. Ihmiskunta ei ole pohjimmiltaan hyvä. Tarvitsemme lakia -
korjaamaan käytöstämme. Se on kristillinen näkemys.
Että olemme langenneita ja tarvitsemme ojennusta.
Kaksi. Olemme vastuussa Jumalalle kaikesta, mitä olemme tehneet.
Yhteiskunnan pitäisi rakentua oikeu- denmukaisuudelle ja tasa-arvolle.
Nämä periaatteet saivat Habakukin huutamaan Jumalan puoleen.
"Jumala, olen huutanut puoleesi, mutta Sinä et ole tehnyt mitään.
Lait muuttuvat yhä tehottomimmiksi.
Kaikkialla on väkivaltaa, tuhoa ja ahneutta.
Yhteiskunnan rakenteet murenevat, mutta Sinä et tee mitään, Herra.
Ja miksi jätät minut huomiotta? Mikset kuuntele, kun huudan apua?"
Huomaa kaksi asiaa tästä valituksesta.
Se on rehellistä. Se on itse asiassa kolmas asia.
Sanotaan se ennen niitä kahta. Se on rehellistä. Se on hyvä asia.
Kaksi asiaa tästä rukouksesta. Yksi. Siinä on vanhurskauden tuntu.
Hän ei pura vain omia tarpeitaan. "Miksi et ole antanut minulle vaimoa?"
"Miksi annoit tämän etkä parempaa?" Hän ei valita niin.
Hän valittaa Jumalan valtakuntaan liittyvien arvojen puolesta.
Siitä huolimatta huomasitko, miten itsekeskeistä se on?
Hän sekoittaa Jumalan kirkkauden ja oman mukavuutensa. Näetkö sen?
Hän puhuu alkujakeissa seitsemän kertaa itsestään.
"Miten kauan minun pitää pyytää apua? Sinä et kuuntele.
Väkivaltaa kaikkialla. Minä huudan, mutta et tule pelastamaan.
Pitääkö minun nähdä näitä asioita ja katsella tätä kurjuutta?
Minne minä katsonkin... Minä, minä. Seitsemän "minää".
Neljästä sanomasta huomaamme, että Habakukin sisin muuttuu.
Vanhurskas profeetta valittaa vanhurskauden puolesta, -
kuitenkin inhimillisestä, jokseenkin itsekkäästä vinkkelistä.
Profetian lopussa jokin on muuttunut Habakukissa, -
ja Jumala haluaa, että sama muutos tapahtuu meidän jokaisen sydämessä.
Hän rukoilee, ja Jumala näyttää olevan vaiti. Oletko se sinä nyt?
Et ehkä sano: "Jumala, miksi päästit tuon ihmisen valtaan?
Miksi tuo sai ylennyksen? Miksi jumalattomuus menestyy?"
Ehkä olet sanonut: "Mikset ole kuullut rukoustani? Olen sinkku.
Olen huutanut puoleesi 20 vuotta. Ja biologinen kelloni käy.
Milloin teet jotain?"
Ehkä pyydät parantumista, ylennystä -
tai Jumalan kirkkauden esiin puhkeamista elämässäsi ja työssäsi.
"Miten kauan minun täytyy sietää tätä?"
Habakukin päivinä se oli tavattoman vakava rukous.
Se tuli vakavasta turhautumisesta.
Tutkitaanpa historiataustaa. Vanhan testamentin historia on kiehtovaa.
Selitän sen lyhyesti.
Elettiin noin vuotta 600 ennen Kristusta.
Yksi merkittävä imperialistinen suurvalta oli hajoamassa.
Assyria oli luhistumassa.
Assyria oli hyökännyt Jumalan kansaa, pohjoisen heimoja, vastaan.
Vuonna 721 eKr. Assyrian kuningas -
hyökkäsi Israelin heimojen pääkaupunkiin, Samariaan, -
ja tuhosi sen. Se oli sen loppu.
Pian sen jälkeen, 701 eKr., Sanherib, Assyrian viimeisiä kuninkaita, -
hyökkäsi Juudan kimppuun. Hän tuli Jerusalemin porteille.
Hän uhkasi vallata ja tuhota sen.
Mutta Hiskia, Juudan silloinen kuningas, huusi Jumalan puoleen.
Jumala kuuli häntä ja lähetti profeetta Hiskian sanomaan: "Olkaa huoleti.
Sanherib ei tule. Hän ei ammu nuoltakaan.
Hän kuulee huhun ja palaa kotiin. Hoitelen hänen armeijansa."
Yhdessä ainoassa yössä Jumala tuhosi kuoleman enkelinsä kautta -
185 000 sotilasta. Mikä väkevä vapautus!
Ylistys Jumalalle Jumalan mielen mukaisesta Hiskiasta.
Hiskian kuoltua kuninkaaksi tuli hänen poikansa.
Hän oli paha. Manasse oli järkyttävän paha.
Häntä seurasi Aamon. Vuosikymmeniä hirvittävää rappiota.
Lopulta tulee hyvä kuningas. Juudan viimeisiä hyviä kuninkaita.
Hänen nimensä oli Joosia. Jumalaapelkääväinen nuori mies.
Hän rakasti Jumalaa palavasti. Hän halusi herätystä ja uskonpuhdistusta.
Monin tavoin Joosia tavallaan edustaa Kensington Templen sydäntä.
Haluamme uskonpuhdistusta ja herätystä. Emme halua pinnallisuutta.
Haluamme nähdä Jumalan toimivan ajassamme ja hetkessämme.
Joosia puhdisti temppeliä.
Hän teki remonttia temppelissä ja löysi lain kirjan. Hän sanoi: -
"Ei ihme, että meillä on ongelmia. Emme noudata Jumalan Sanaa."
He aloittivat uskonpuhdistuksen. Aloittivat uudelleen pääsiäisen vieton.
Hävittivät epäjumalien uhrikukkulat. Käskivät kääntyä Jumalan puoleen.
Kansa palasi Jumalan luo hieman, mutta se oli liian vähän, -
liian myöhään. Ja Joosian kuoleman jälkeen seurasi lisää pahuutta.
Seuraava kuningas Joojakim, voi sentään. Kaikista pahin.
Kaiken tämän keskellä kuvitelkaa Habakuk.
Nimi "Habakuk" tarkoittaa jotakuta, joka syleilee.
Karhunhalaus. Se hän on.
En havainnollista sitä, sillä ei ole aikaa, -
mutta voisin antaa karhunhalauksen.
Se on painiote. Kun ei päästä taistelukumppania otteestaan.
Sitä tarkoittaa nimi "Habakuk".
Tiedämme, että hän oli pappi. Hän johti ylistystä temppelissä.
Hän kirjoittaa lopussa ylistyslaulunsa. "Minun kielisoittimillani", hän neuvoo.
"Sen oli oltava ylitsevuotavaa ylistystä. Sitä haluan."
Hän oli ylistyksenjohtaja ja pappi. Ja Jumala kutsui hänet profeetaksi.
Pappina, ylistyksenjohtajana ja profeettana hän on myös esirukoilija.
Olen varma, että 20 vuotta aiemmin hän oli ollut osa herätysliikettä.
Herätysliike oli saanut paljon lupauksia.
Britanniakin on ollut lähellä herätystä vuosikymmen toisensa perään.
Mutta Jumalan omat eivät ole ottaneet vastaan Jumalan työtä syvällisesti.
He kaipaavat yhä mukavuutta ja oma- hyväisyyttä. Eivät halua ottaa ristiä -
ja maksaa hintaa, jotta Jumalan kirkkaus tulisi perustetuksi.
Sama oli silloin. Habakuk oli pettynyt.
Kaikki uskonpuhdistuksen ja herätyk- sen lupaukset olivat rauenneet tyhjiin.
Pahuus vallitsi. Jumalattomuutta kaikkialla.
Vanhukset eivät uskaltaudu ulos päiväsaikaan, saati sitten iltaisin.
Kaikkialla väkivaltaa, tuhoa, jumalattomuutta ja riistoa.
Hän kysyy: "Jumala, mitä oikein pelleilet?" Sävy on hengellisempi: -
"Kuinka kauan minun pitää huutaa etkä tee mitään, Herra."
Jumala vastasi hänelle: "Itse asiassa olen koko ajan tekemässä jotain.
Et uskoisi, jos joku kertoisi. Parempi siis, että kerron itse.
Nostan babylonialaiset, jotka tulevat tuhoamaan tämän paikan.
He hoitelevat Juudan pahuuden.
Minun kansani synnit puhdistetaan babylonialaisten kautta."
Se oli profeetallista tietoa, -
sillä babylonialaiset eivät vielä olleet nousseet valta-asemaan.
Assyrian valtakunta kesti kaksisataa vuotta.
Viimeinen assyrialaiskuningas kukistui vuonna 626 eKr.
Sen jälkeen nousi uusi babylonialaiskuningas, -
joka herätti eloon vanhan Babylonian valtakunnan uudeksi Babyloniaksi, -
Assyriaa kymmenen kertaa pahemman.
Kymmenen kertaa armottomamman. Poltetun maan taktiikkaa.
Kaikkialla, minne he menivät, he polttivat kaikki kasvit ja eläimetkin.
Eivät antaneet armoa. Mikään ei heitä pysäyttänyt. Ahne valloittaja.
He palvoivat monia jumalia. Heillä oli omat jumalansa.
Heidän todellinen epäjumalansa oli heidän oma voimansa.
Eikö se kuvaakin hyvin vallanpitäjiä tänään? Heillä on valta tehdä se.
Jos heillä on ostovoimaa, he ostavat.
Ei väliä, kuka saa siipeensä tai jää jalkoihin.
Jos heillä on sotilasvoimaa sotaan tai terrorismiin, he tekevät sen.
"Voima on oikein." Näemme geopoliittisia voimia, -
jotka perustuvat suurvallan tai yksilön voimapotentiaaliin.
Voima ei ole kuitenkaan oikein Raamatun kielessä, -
mutta silti voima on se, joka jyrää aikanamme.
Uskovat ovat puristuksissa kilpailevien voimien välissä, -
jotka murskaavat heidät äkisti. Mitä ihmettä olet tekemässä, Jumala?
Babylonialaisten nostaminen.
Mikä erikoinen asia. Se näyttää sanomalta helvetistä, ei taivaasta.
Huomasitteko sen, kun luin? Huomasitteko, miten raivoisa se on?
"Minä nostan babylonialaiset," jae 6, "julman ja väkivaltaisen kansan."
"He ovat julmuutensa takia pahassa maineessa.
He tekevät mitä ikinä tahtovat." Eikö se ole oman aikammekin henki?
"Teemme mitä tahdomme. Ei ole Jumalaa, joka estäisi meitä.
Olemme itse itsemme laki. Jos ajamme kristityt ulos -
ja murskaamme muut maahan, kuka siitä välittää?"
Mutta Jumala välittää. Mutta miksi Hän sitten nostaa babylonialaiset -
Jumalan omien kimppuun?
Onko mahdollista, että Jumala sallii asioiden tulla yhteiskuntaamme -
saadakseen Jumalan omien huomion?
Lakeja on muutettu. Vuosisatoja, sukupolvia kestäneitä lakeja, -
jotka säätelevät avioliiton peruskäsitystä.
Raamatun ja kristinuskon avioliittokäsitys hylätään -
sekulaarin käsityksen tieltä.
Näytän kolme syytä, miksi Habakuk piti järkyttävänä sitä, -
että Jumala rankaisi ja puhdisti Juudaa Babylonin kautta.
Yksi. He olivat ulkomailta. Ulkomaalaisia.
En puhu maahanmuuttoa vastaan.
Itse kiitän Jumalaa maamme etnisestä ja kulttuurisesta monimuotoisuudesta.
Kuinka en kiittäisi? Katsokaa tätä paikkaa tänään.
Tämä todistaa Jumalan valtakunnasta. Se ylittää ihonvärin, rodun, -
taustan ja muut.
"Ulkomaalaisella" se tarkoitti vierasta Jumalan liitolle kansansa kanssa.
He olivat ei-uskovia. Olivat hylänneet Israelin Jumalan. Eivät piitanneet.
He palvoivat epäjumalia eivätkä kuuluneet Jumalan liittoon.
"Kuinka voit käyttää näitä ympärileikkaamattomia -
ei-uskovia pakanoita meidän nuhtelemisessamme?"
Habakuk ei ymmärtänyt, enkä ymmärrä minäkään.
Toiseksi he olivat armottomia. He eivät antaisi armoa.
He tuhosivat kaiken, jopa karjan.
He eivät sanoisi: "Näytät hyvältä. Saat elää." Ei.
He tappoivat jokaisen, joka eteen sattui. Traagista.
Kolmas syy, miksi Habakuk ajatteli: "Mitä ihmettä olet tekemässä, Herra", -
oli, että he olivat pahempia.
Babylonialaiset olivat pahempia kuin Juuda ja Juudan pahimmat.
Pahempia. "Jumala, kuinka voit käyttää pahempia kuin me -
käsitelläksesi meitä? Herra, en ymmärrä. En ymmärrä."
Mutta Habakuk oppii odottamaan Herraa.
Rakastan sitä.
Päätämme Hab. 2:1:een, joka on johdanto ensi viikon saarnalle.
"Minä kiipeän vartiotorniini." Olen lukenut juutalaisia kommentaareja.
Se on torni, paikka korkeudessa, jossa voi olla Jumalan yhteydessä.
Jotkut tutkijat sanovat, että Habakuk haastaa. "Jos teet sen, haluan nähdä."
Tutkijoista valtaosa sanoo, että hän sanoi: "En ymmärrä. Auta näkemään.
Puhun Sinulle enemmän tästä, Herra.
En ymmärrä, mitä teet. Haluan ymmärtää. Etsin kasvojasi.
Menen rukouksen paikkaan." Jos sinulla on ongelma, vie se Jumalalle.
On olemassa sielunhoitajia ja muita, joille voi puhua.
Mutta jos sinulla on valitus, vie se Jumalalle. Kysy. Puhu. Hän vastaa.
Hän näyttää tien, jota tulee käydä.
Jumala näyttää suunnitelmansa mielellään, jos kysymme Häneltä.
Näyttää, mitä Hän aikoo. Habakuk huomasi juuri sen.
Kun Habakuk näki, mitä Jumala aikoi, hän sanoi: "Antaa tulla, Herra!"
Huipentuma on: "Jumala, kun babylonialaiset tulevat -
tuhoamaan kaiken ja toteuttamaan suunnitelmasi, minä aion iloita.
Vaikka varastoista loppuu ruoka. Tarhoissa ei ole karjaa.
Viikunoita ei kasva puissa. Aion iloita Sinussa, -
koska olen nähnyt Sinut ja suunnitel- masi, ja suunnitelmasi on hyvä.
Jumalan kirkkaus tulee peittämään maan niin kuin vesi peittää meret.
Ja haluan palan siitä." Niin Habakuk oppi.
Juutalaiset kommentaarit sanovat: -
Hän kaivaa tavallaan kuopan, piirtää ympyrän ympärilleen, -
sulkeutuakseen Jumalan läsnäoloon. "En lähde täältä, -
ennen kuin kuulen ja ymmärrän."
Oletko se sinä tänä aamuna? Kohtaat elämässäsi haasteita.
Jotain, josta sanot: "Jumala, en ymmärrä. Olen huutanut puoleesi -
päivin öin 20 vuotta." Luultavasti Habakuk rukoili niin kauan.
Mutta ei vastausta.
Kun Jumala sitten vastaa, vastaus ei ole sellainen, jonka haluaisit.
Sanot: "Jumala, en ymmärrä, mutta haluan päästä lähemmäs Sinua.
Haluan kavuta rukoustorniini. Henkilökohtaiseen yhteystorniini.
Alan keskustella kanssasi, koska en selvästikään näe asioita oikein.
Auta näkemään Sinun vinkkelistäsi."
Siitä paikasta nousee vastaus, joka tulee Jumalalta.
Näky, joka selittää, mitä Jumala tekee maan päällä.
Näky, jonka mukaan Hän kutsuu elämään. Juoksemaan sen kanssa.
Julistamaan sitä ja iloitsemaan siinä.
Varmastikin nyt Habakuk sanoo: -
"Olen iloinen, etten vain valittanut.
Olen iloinen, että keskustelin Herran kanssa."
Lause kotiin vietäväksi on tämä: -
"Odota Herraa. Jumala tietää, mitä Hän on tekemässä."
Lopuksi muista tämä: -
Jumala käyttää vaikeita olosuhteita muovatakseen sinua.
Ja valmistaakseen sinut ottamaan vastaan lisää Häntä -
ja lisää Hänen kirkkauttaan.
Olen iloinen, että Habakuk oli rehellinen: "Jumala, mitä pelleilet?
Mitä ihmettä teet?" Ja Jumala sanoo: "Sen, mitä Hän teki vuonna 600 eKr., -
sen saman Hän tekee tänään meille." Ylistetään Häntä Jeesuksen nimessä.
Raamatuntekstit: New Living Translation (NLT).
Suomennos: Marianne Tenetz