Tervetuloa katsomaan Katselkaa Herran tekoja -ohjelmasarjaa.
Sarja kertoo Jumalan johdatuksesta.
Erityisesti nyt kerron teille rukouksen merkityksestä.
Raamatussa sanotaan, että Jumala tekee ihmeitä ilman määrää.
Joskus olen ajatellut, kun Jumala on monia asioita johdattanut ihmeellisesti,
että kuinka paljon Jumala johdattaakaan.
Joku taas on kokenut, ettei ole kokenut minkäänlaista johdatusta.
Silloin on vaikea sanoa, että Jumala johdattaa ihmeellisesti.
Raamattu sanoo, että Jumala tekee ihmeitä ilman määrää.
Toisaalta emme voi sanoa, että tee näin tai näin paljon.
Jumala tekee niin kuin tahtoo. Siihen on parasta katsahtaa.
Mutta se, mitä voimme itse tehdä, on rukoilla.
Emme saa kaikkia ihmeitä edes nähdä, mitä Jumala tekee.
Joskus saamme ihmeellisesti kuulla, miten Jumala vastasi rukoukseen.
Jos rukoilemme, ymmärrämme monesti saaneemme vastauksen.
Ilman rukousta elämässämme tapahtuu joka päivä valtavia asioita.
Koko elämä on valtava ihme mutta emme monesti ymmärrä, -
miten Jumala on ihmeellisesti johdattanut päivää -
ja kuinka on saanut monessa kohdassa kokea Jumalan hyvyyttä.
Kerromme ihmeistä näissä ohjelmissa.
Se liittyy osittain siihen, että haluamme olla Jumalan käytössä.
Emme kerro niinkään itsellemme saamista ihmeistä, -
vaan siitä, miten Jumala johdatti työssänsä.
Jos tahdot olla Jumalan työssä, niin siinä näkee Jumalan ihmeitä, -
kun Jumala toimiikin kauttamme.
Jumala johdatti meidät Norjaan. Olimme menneet sinne.
Sitten pieni 7-vuotias Sisu-poikamme sanoi: -
"Voimmeko pitää vapaapäivän?"
Olimme ajaneet paljon autolla.
Meillä oli ymmärrys, että Jumala meidät sinne toi jostain syystä.
Sanoin Sisulle: "Jos kuitenkin rukoillaan, -
että Jumala johdattaisi päivän."
Olemme usein nähneet, että kaikkein onnellisinta ja parasta -
on olla Jumalan johdatuksessa.
Niin sitten rukoilimme, että Jumala johdattaisi päivän niin, -
että meillä olisi hyvä olla yhdessä ja saisimme olla Jumalan johdatuksessa.
Sisu sanoi äidilleen: "Voitko kertoa jollekin siitä yhdestä tapauksesta, -
kun menin kaupan eteen ja jaoin niitä hengellisiä Jeesus-lehtisiä."
Siinä tapahtui ihme, kun Sisu tarjosi eräälle miehelle lehtistä.
Mies ei ottanut sitä vastaan vaan meni kauppaan.
Kun hän tuli kaupasta, Sisu tarjosi uudestaan ja sanoi: -
"Ota vaan, se on tärkeä." Sisu kannusti.
Mies sitten otti ja antoi Sisulle 10 euron setelin.
En tiedä, mitä mies ajatteli. Ajatteliko, että on ahkera poika, -
mutta antoi 10 euron setelin.
Kun Sisu sitä ihmetteli, sanoin: "Se on ensimmäinen evankelistan palkkasi.
Jumala pitää huolen sinusta, kun tahdot Jumalan asialla olla."
Sisu halusi, että tästä kerrottaisi jollekin. Sanoin Sisulle, -
ettei meidän välttämättä tarvitse samaa asiaa montaa kertaa kertoa.
Olimme joskus kertoneet, ja Sisu oli todistanut siitä johdatuksesta, -
mitä hän koki tuossa hetkessä.
"Rukoillaan Jumalalta uusia ihmeellisiä asioita, -
jotta voisimme kertoa ihmisille Jeesuksesta.
Sitä vartenhan ihmeitä tapahtuu.
Siksi Jeesus paransi sairaita, että ihmiset uskoisivat Häneen."
Niin sitten rukoilimme sitä.
Sinä päivänä kävelimme Norjassa syrjäistä hiekkatietä.
Vastaan tuli nuori mies ja puhumme hänelle jotain Jeesuksesta.
Hän kertoo, että hänellä on sairaus, -
ja ettei hän pysty olemaan normaali työssä.
Hänellä oli hyvä työ ja palkka -
mutta terveyden menetettyään hän ei ollut enää työkykyinen.
Kysyimme: "Haluatko, että rukoilemme puolestasi Jeesuksen nimessä?"
Mies nyökkäsi, että voitte rukoilla. Niin sitten rukoilimme.
Kun olimme rukouksessa, hän sanoo: -
"Jotain tapahtui vatsassani rukouksen aikana."
Jatkoimme keskustelua ja kysyin: "Rukoillaanko vielä uudestaan?"
Rukouksessa näin, kuinka virta kulki hänen käsistään -
tänne olkapäälle ja niskaan. Näyssä tämän näin.
Sitten mies sanoo: "Kun rukoilit, niskassa ihan kuumotti."
Jumala vaikutti jotain miehen kohdalla.
En tiedä, mitä tapahtui sen jälkeen.
Kun olimme kertoneet olevamme evankeliumin työssä, -
ja että Jumala johdattaa meitä ja kuljemme Jumalan johdattamana, -
mies kysyi meiltä: "Miten te elätte?"
Kerroimme, että Jumala on pitänyt meistä monin eri tavoin huolta.
Sitten hän sanoi: "Voisinko minä antaa teille tämän rahan?"
Hän ojensi siinä seteliä. Sanoimme: "Ei missään tapauksessa.
Emme tee rahan takia tätä työtä.
Jumala on kutsunut meidät ihmisten takia tätä työtä tekemään."
Mutta hän halusi antaa sen ja ojensi sen pienelle Sisu-pojalle.
Sisu katsoi onnellisena ihmeissään.
Juuri rukoilimme, että Jumala antaisi uusia ihmeitä -
ja aivan samanlainen ihme kuin silloin.
Sisu ymmärsi, että Jeesus vastasi hänen rukoukseensa.
Sitten menimme eteenpäin Ruotsin puolelle. Menimme syömään.
Syömään mennessämme -
Niina puhui joillekin ruotsalaisille nuorille naisille Jeesuksesta.
Naiset halveksien katsovat Niinaa. Vieläkö joku tällaisista asioista puhuu?
Ihminen luulee olevansa viisas. Mutta se oli toisaalta raskasta.
Mutta sitten eräs Afrikasta kotoisin oleva nuori mies -
huomasi tämän tilanteen. Hän oli myyjänä tuossa paikassa.
Hän toi meille ilmaiset ruoat ja sanoi: "Minä arvostan teitä."
Kyynelsilmin saimme rukoilla ja siunata häntä Jeesuksen nimessä.
Taas Sisu katsoi niin onnellisena. Jumala antoi taas tapahtua ihmeen.
Seuraavana päivänä pidimme lepopäivän. Olimme vain yhdessä.
Kun muistelimme edellisen päivän tapahtumia, -
Sisu nauroi niin onnellisena ja sanoi: -
"Tämä ilo on tuhat kertaa onnellisempaa kuin normaali ilo."
Sisu nauroi onnellisena.
Jumalan kokeminen, -
se, että Jumala kuulee ja vastaa rukouksiin, -
on ainakin tuhat kertaa onnellisempaa kuin normaali ilo. Aamen.
Raamatussa kerrotaan, Ilmestyskirja 21:1-3:
"Ja minä näin uuden taivaan ja uuden maan; sillä ensimmäinen taivas -
ja ensimmäinen maa ovat kadonneet, eikä merta enää ole.
Ja pyhän kaupungin, uuden Jerusalemin, -
minä näin laskeutuvan alas taivaasta Jumalan tyköä, -
valmistettuna niinkuin morsian, miehellensä kaunistettu.
Ja minä kuulin suuren äänen valtaistuimelta sanovan: -
"Katso, Jumalan maja ihmisten keskellä!
Ja hän on asuva heidän keskellänsä, ja he ovat hänen kansansa, -
ja Jumala itse on oleva heidän kanssaan, heidän Jumalansa;"
Olimme tänä kesänä kesäkokouksessa, -
jossa saimme rukoilla muiden kanssa. Meidänkin puolesta rukoiltiin.
Rukouksessa, kun olin silmät suljettuna ja meitä siunattiin, -
sain kokea ilmestyksen. Olin ikään kuin taivaassa.
Olin näyn sisällä ja tuntui, että se kirkkaus vain lisääntyi.
Valo muuttui valoisammaksi.
Lopulta olin sellaisen valtaistuimen edessä.
Ymmärsin, että se on Jumalan valtaistuin, -
koska siinä oli kirkas hahmo istumassa ja sen läsnäolo oli niin rakas.
Siinä oli rauha ja siinä oli hyvä olla.
Mutta siinä oli samaan aikaa voima ja valta.
Tietyllä tavalla peljättävä, niin kunnioitettava on Jumalan läsnäolo.
Niin suuri Hän on. Haluaisin ylistää kaikella Jumalan suuruutta.
Tosi paljon kaipasin olla siinä.
Vaikka kuulin korvillani, että muut puhuivat jotain inhimillisiä asioita, -
tuntui vain siltä, että voi, kun ei tarvitsisi palata maanpinnalle, -
vaan saisin olla Jumalan valtaistuimen läsnäolossa.
Jumalan kirkkauden läsnäolossa ihan koko ajan. En halunnut pois.
Olisin halunnut pysähtyä siihen paikkaan.
Olla vain siinä ja ihailla.
Tuntui, että jos voisimme maanpäällä kokea -
Jumalan majaa ihmisten keskellä, niin aivan onnellisia olisimme.
Autuaita eli ylionnellisia.
Onneni on olla Herraa lähellä.
Mietin tämän ajatuksen kautta, -
että mitä asioita taivaasta on täällä maanpäällä?
Mitä taivaallisia asioita Jumala on antanut ?
Hän on antanut Pyhän Henkensä, läsnäolonsa, persoonansa, -
olemassaolon ja koettavissa olevan voiman.
Olemme saaneet kokea sitä useita kertoja.
Varmaan moni teistäkin on saanut sitä kokea monta kertaa.
Raamattu kehottaakin; täyttykää joka aika Hengellä.
Siinä Jumalan läsnäolossa haluaa todella viipyä.
Ajattelen uutta Jerusalemia, taivaan kirkkautta, -
joka on meille valmistettu.
Se on Jumalan läsnäolon paikka.
Se on Jumalan kirkkauden ja voiman, -
voiko sanoa olotilaa, jonne kaipaamme.
Ja jonne kerran pääsemme, kun Jeesuksen sovitus otetaan vastaan.
Jeesus on verellään puhdistanut meidät synneistämme.
Olemme sen kautta taivaskelpoisia. Kiitos Herralle siitä.
Haluan vielä kertoa yhden esimerkin, -
kun olimme hiljattain Puolassa ja Baltian maissa.
Puolassa kohtasimme erään naisen.
Jumala puhui meille hänestä.
Hän kertoi etukäteen naisen nimestä ja tilanteesta.
Ihmettelin, että näinkö kaikki on, kun nainen alkoi puhumaan.
Lopuksi, keskustelujen päätteeksi pyysin, että rukoilisimme yhdessä -
ja että tämä virvoittaa minua. Pyysin, että hän siunaa minua -
ja minä siunaan häntä.
En tiedä, miksi tämä nainen oli rukouksessa hiljaa ja odotti, -
että minä rukoilen.
Kun painoin silmäni kiinni, sain uudestaan nähdä taivaallisen näyn, -
jossa oli ihan kuin taivaan portti.
Jos kultainen portti voidaan jotenkin kuvailla, -
niin se oli kultaisilla koristeilla koristeltu -
ja loistava.
Taaskaan ei tämä konkreettinen asia ollut -
niinkään ihmeellinen kuin se ihmeellinen valtasuuruus.
Se Jumalan auktoriteettinen läsnäolo, jonka sain siinä kokea.
Tuntui, että se murtaa minut.
Se tyrmää minut täysin. Se on niin valloittavaa.
Olen ihastunut, aivan häkeltynyt Jumalan valtasuuruudesta.
Se on sitä, mitä kaipaamme ja tarvitsemme.
Kaikki eivät ole sitä kokeneet mutta sen kokenut tietää, -
että sitä haluamme ja siinä haluaisimme viipyä.
Siksi kannustamme aina ohjelman lopuksi: Katselkaa Herran tekoja.
Tekstitys: Satu Patovaara