Tervetuloa katselemaan Katselkaa Herran tekoja- ohjelmasarjaa.
Sarjassa kerromme Jumalan johdatuksesta ja ihmeistä.
Jumalan ihmeellisestä johdatuksesta.
Olimme lentokentällä ja väärässä jonossa.
Olimme kysyneet neuvoa ja eräs henkilö ohjasi meidät väärään jonoon.
Kun olimme siinä jonkun aikaa olleet, lapsellemme tuli vessahätä.
Niina lähti hänen kanssaan vessaan ja minä jäin siihen jonoon.
Siinä yksin ollessani huomasin, ettei tämä ole meidän jonomme.
Tämä vie meitä väärään paikkaan. Lähdin selvittämään sitä.
Samalla huomasin, että takanamme oli uskonnollinen juutalainen perhe.
Niina oli heille jo iloisesti vilkuttanut ja sanonut, -
että heillä on suloinen perhe, että arvostamme. He olivat hymyilleet.
Tuon perheen äiti lähti myös lapsensa kanssa vessaan, -
missä Niina oli. Silloin ymmärsin, että ei ollut sattumaa tämäkään.
Jumalan johdatus oli varmasti siinä, että tulimme väärään jonoon.
Nyt varmasti Niina puhui vessassa tämän naisen kanssa.
Kun lähdimme oikeaan jonoon, kysyin Niinalta, -
saiko hän jutella naisen kanssa. Niina sanoi, -
että sai vessassa hiljaisuudessa ja rauhassa puhua Jeesuksesta.
Usein on niin, että uskonnolliset ihmiset vartioivat toisiaan.
He eivät uskalla vapaasti keskustella toistensa seurassa näistä asioista.
Näin Jumala johdatti.
Monesti on niin, että tapahtuu virheitä, -
joiden kautta Jumala johdattaa ihmeellisiä tilanteita.
Sitten on meidän oma puutteellisuutemme.
Sen kanssa olemme joskus mietteliäitä: -
"Osasinko tarpeeksi hyvin sanoa sille ihmiselle tai kertoa?"
Kerran erään rabbin luona juttelemassa käytyämme, -
mietin: "Ulosantini oli niin puutteellinen.
Olisin voinut paremmin puhua." TV-ohjelmissa mietin myös, -
sanoinko varmasti sen, etten sanonut väärin, -
ettei tule väärinkäsityksiä. Voin tehdä virheitä.
Raamattu sanookin, että kaikki hairahtuvat puheissaan.
Kukaan ei ole täydellinen.
Voimme rukoilla: "Siunaa Jeesus sanamme jälkikäteenkin, -
etteivät ne tuottaisi vahinkoa vaan siunaisivat.
Käännä virheemme siunaukseksi."
Sinäkin saatat kokea puutteellisuutta.
Mietin kuitenkin sitä, etten tunne kovin monta ihmistä, -
joka menisi puhumaan rabbeille Jeesuksesta.
Ajattelen, että vaikka toisin sen vajavaisesti, -
niin en tiedä, kuka sitten menee.
Oletko koskaan ajatellut, jos koet puutteellisuutta siinä, -
miten voit olla Jumalan käytössä, käyttää leiviskääsi, -
että onko kovin monia, jotka olisivat tekemässä sitä, mitä sinä voit tehdä.
Minä aloin joskus tekemään seurakunnan nuorisotyötä, -
kun ymmärsin ettei kukaan sitä nyt tee.
Tajusin, että nuoret ovat ilman nuorisotyötä.
Ajattelin, että voin siihen astua, jos kukaan muu ei astu.
Olin kokenut kutsumusta ja se helpotti minua astumaan vajavaisena, -
puutteellisena ihmisenä siihen tehtävään.
Kyllä me kasvamme ja opimme työtä tehdessämme -
mutta aina jäämme puutteelliseksi.
Jos näet tilanteen, ettei kukaan tee, siinä on sinulle mahdollisuus.
Jumala varmasti iloitsee, kun sinä teet sen, mitä Jumala tahtoo, -
että joku tekisi. Tiedät Raamatusta monta asiaa, -
mitä Jumala tahtoisi meidän tekevän. Saamme astua siihen rohkeasti.
Jumala varustaa meitä, kun me siihen astumme.
Lähtiessämme kävelemään veden päälle se tuntuu hurjalta, -
mutta vesi kantaa, kun Jeesus on vastassa.
Eräs meitä iäkkäämpi sisar sanoi viisaat sanat, -
kun lähdimme huterin jaloin Jumalan antamaan kutsumukseen.
Ja monet ilmaisivat, että tuo on erilaista kuin muut tekevät.
Se oli kuitenkin Raamatun mukaista. Tällaista Jumala tahtoo.
Seurakunnissa on monenlaisia opetuksia -
ja ajatellaan, että näin on aina tehty.
Mutta on palattava Raamattuun. Se kertoo, mikä on oikeaa.
Seurakuntaan on saattanut tulla käsityksiä, -
ja vaikka se olisi kuinka yleistä, se saattavat olla ohi Raamatun.
Ei Jumala ole tällaisesta puhunut.
Siksi on tärkeä katsoa Raamatusta, kuinka tulee toimia.
Silloin olet juuri oikealla tiellä.
Sisar sanoi: "Älkää katsoko sivuille. Tehkää omaa kutsumustanne."
Jotenkin näin hän sanoi. Minulle jäi mieleen, -
että horjumme ja huojumme, jos katsomme sivuille -
ja mietimme, mitä muut ajattelevat. Jos katsomme ja peilaamme täältä, -
voimme todeta, että tämä on juuri oikea tie. Raamattu sanoo näin.
Joskus eräs veli toi Herran Sanan rukoillessaan puolestani.
Olin kysellyt Herralta, kun aloin miettimään itsekin, -
kun monet epäilivät kutsumustamme.
Hän sanoi: "Olette oikealla tiellä." Tuli Herran Sana.
Kuljemme Raamatun Sanan mukaan, vaikka kuka sanoisi mitä.
Kerron vielä siunatun asian. Esirukoukset ovat siunattuja.
Olemme saaneet matkoillemme esirukoilijoita ja se on siunaus.
Jumalan ihmeet tulevat rukousten kautta.
Olimme palaamassa lentokoneella Suomeen -
ja Niinan viereisellä paikalla istui eräs norjalainen mies.
Niina alkoi puhua hänelle Jeesuksesta, vaikka olimme väsyneitä.
Olimme valvoneet yön lentokoneessa ja seuraavan yön Norjassa.
Emme saaneet nukuttua, koska unirytmi oli sekaisin.
Pojat nukkuivat. He saivat unta.
Kun meitä alkoi nukuttamaan, meidän pikkuinen Mose heräsi.
Kun Mose nukahti, niin pitkään nukkunut Sisu heräsi.
Kun meillä olisi ollut kaksi tuntia aikaa nukkua, -
sanoimme Sisulle: "Katso vaikka kännykästä video. Yritämme nukkua."
Kännykästä loppui akku ja Sisu herätti: "Akku loppui."
Emme saaneet nukuttua mutta Jumala voi käyttää meitä väsyneinäkin.
Nämä asiat Jeesuksesta kertonee sellaista, että väsymys saattaa paeta.
Nälkäkin saattaa paeta.
On niin hienoa, kun Jumala johdattaa ja saamme puhua Jeesuksesta.
Nuori mies kuunteli, mitä Niina puhui ja sanoi: -
"On aika ihmeellistä. Olen isovanhempieni kasvattama.
He olivat uskovia ihmisiä ja puhuivat aina minulle näistä asioista.
Isoisäni kuoli hiljattain.
On ihmeellistä, että sinä puhut samoista asioista."
Hänen isovanhempansa olivat varmasti rukoilleet -
pojan puolesta koko elämänsä ajan.
Kun Niina puhui näitä asioita miehelle, lopussa mies sanoi: -
"Sanoin alussa, etten ole uskovainen, mutta nyt, -
kun olet puhunut näitä asioita minulle, niin huomaan, -
että uskon kaiken sen, mistä olemme puhuneet."
On siunattua olla esirukousten lapsi.
On siunattua, että on esirukoilijoita.
On siunattua olla vajavainen Herran palvelija. Aamen.
Kerron vielä siitä, kun kävimme Yhdysvalloissa viime reissullamme.
Yhdysvalloissa, New Yorkissa, on todella huippumuotia.
Siellä myydään kaikkia hienoja vaatteita.
Monenlaista muotisuuntausta on.
Mekin kävimme katsomassa jotain vaatteita.
Etsin tiettyä vaatetta vaatekaupassa ja myyjät yrittivät auttaa siinä.
He toivat sovituskoppiin juuri sopivia vaatteita, oikean kokoisia -
ja milloin mitäkin. Yritin kertoa, minkälaista etsin.
Ei niissä vaatteissa varmasti vikaa ollut, -
vaan minusta alkoi tuntumaan, että vika on minussa.
Kun kolme ihmistä passaa ja ei löydy, -
niin silloin täytyy olla, että minä olen erilainen.
Mietin, onko ne valmistettu maassa, -
jossa tehdään pienemmille ihmisille tai erilaisille ihmisille vaatteita.
Minusta se alkoi tuntumaan pahalta, kun aloin katsomaan itseeni.
Pystyin katsomaan vain omaan puutteellisuuteeni -
sen kaiken humun keskellä.
Sellaisen humun, jossa ihmiset ovat mielestään kauniita ja täydellisiä -
tai vartaloltaan sellaisia kuin he haluavat olla.
En tiedä, onko heidän kohdallaan niin, mutta itse jouduin suureen kipuun, -
jonka väitän olevan monella muullakin.
Lopulta olimme tilanteessa, että myyjät eivät tulleet sovituskoppiin.
Jäin yksin. Totesin, ettei yksikään vaate käynyt minulle.
Myyjätkin taisivat luopua toivosta. Sitten poistuin sieltä.
Tulin Akin ja poikien luokse.
En pystynyt heille mitään puhumaan, -
koska puutteellisuuden ja rikkinäisyyden kokemus -
oli tullut liian suureksi.
Yritin taistella kyyneleitä vastaan, jotta en purkaisi ulos kipuani.
Kerron tämän siksi, että Jumala voisi puhutella jotain teistä, -
jotka kantavat samanlaista puutteellisuuden kokemista.
Mutta minulla on myös vastaus itselleni ja teille.
Aikani siinä yritin taistella kyyneleitä vastaan -
ja totesimme olevamme valmiita lähtemään, -
mutta kun olimme portaita myöden menossa, Herra laski vastauksen.
Sanoin Akille, että haluan mennä takaisin.
Kuitenkin kohtasin näitä ihmisiä ja he näkivät tuskani.
Vaikka he kokisivat olevansa kauniita, hyviä ja sopivia tänne maailmaan, -
niin minulla on ainutlaatuinen, valtavan rikas, -
ihana rakastava sanoma heille.
Menin takaisin ja sain kohdata heidät siellä kaupalla.
Sanoin: "Kuulkaa. Te näitte rikkinäisyyteni, -
mutta haluan kertoa teille, että vaikka en sopisi tähän maailmaan -
tai näihin vaatteisiin ja olisin aina puutteellinen, -
niin tiedättekö, minä kelpaan Jumalalle Jeesuksen veren ansiosta."
Olin niin onnellinen. Voisin sanoa, että maailman onnellisin ihminen.
Yhtäkkiä ei merkannut enää mitään se, mitä vaatteita siellä on, kuka ihminen.
Olin Jumalan oma. Olin Jumalan kanssa.
Hän on lunastanut minut omaksensa ja se on paljon enemmän.
Olin tosi iloinen ja lähdin sieltä.
Yhdysvalloissa on todella erikoisia asioita.
Menimme kauppaan, jossa oli mittari, -
joka pystyy mittaamaan ihmisen tunnetilaa.
Sanoin, että olen ihan varma, ettei tuo kone pysty tietämään, -
miltä minusta tuntuu, koska vain minuutti sitten olin aivan pohjalla.
Olin niin surullinen kuin olla voi ja yhtäkkiä Jumalan ilo valtasi minut.
Sitä ei voi selittää, miten ihmeellinen tunnetila minulla oli.
Kun menin laitteen tutkittavaksi, niin laite sanoi: "Ylionnellinen."
Sanoin kaikille, jotka odottivat vuoroaan: -
"Olen Jeesuksen oma ja siksi olen ylionnellinen.
Olkaa siunattuja ja katselkaa Herran tekoja.
Tekstitys: Satu Patovaara