Tervetuloa katsomaan ohjelmasarjaa Katselkaa Herran tekoja.
Tämä ohjelmasarja kertoo Jumalan teoista.
Tässä jaksossa haluan puhua varjeluksesta.
Meillä on monia kokemuksia elämässä, -
miten Jumala on varjellut eri tilanteissa -
ja monesti ihmiset eivät ymmärrä, miten heitä on varjeltu eri tilanteissa.
Joskus Jumala on ihan selkeästi näyttänyt meille, -
miten Hän meitä varjelee. Kerron muutamista kokemuksista.
Kerran kävi niin, että olimme kirjoittamassa kirjettä ystäville, -
jotka rukoilivat meidän puolesta, -
ja siinä hetkessä, yhtäkkiä kirjettä kirjoittaessa, -
Niina muisti, että hän näki unta, jossa meidän poika oli vaarassa, -
kolmevuotias poika oli jossain vaarassa.
Samaan aikaan, kun Niina kertoi, minulle tuli tunne, -
että täytyy lähteä katsomaan poikia, kun he ovat siinä lähellä leikkimässä.
3-vuotias Mose ja 6-vuotias Sisu.
Menin katsomaan ja he olivat leikkimässä ampiaispesän vieressä.
Pidin sitä ihmeellisenä, että Niinalle oli näytetty uni -
ja hän muisti sen siinä hetkessä.
Jumala antoi hänen muistaa sen unen juuri silloin.
Ja niin sitten haettiin pojat siitä pois.
Kun se oli yleinen paikka, missä muutkin lapset leikkivät, -
kävin sanomassa siitä miehelle, joka hoiti niitä paikkoja.
Hän heti otti hoitaakseen, ettei lapset pääse sinne, -
koska on vaarallista lapsille, kun siellä on ampiaispesä.
Myös erään toisen kerran Niina näki unen, -
että meidän nuorempi poika, Mose, oli vaarassa.
Sinä päivänä Niina kuuli kaksi tai kolme kertaa -
ihan niin kuin minä olisin huutanut: "Niina."
Minä en huutanut, vaan hän kuuli tällaisen varoitushuudon.
Sitten lähdimme autosta parkkipaikalla ja -
Mose poika lähti turvavyöstä, kun pääsi turvaistuimesta, -
saman tien juoksemaan suoraan ison maastoauton alle.
Tuo kuljettaja ei olisi ehtinyt jarruttaa, -
mutta Niina kerkesi just ja just takista ottamaan kiinni.
Niina oli heikkona siinä maassa ja vapisi, oli järkyttävä tilanne, -
mutta Jumala tämänkin edeltäpäin ilmoitti, että vaara on tulossa.
Näissä tilanteissa käsittää, että kaikki on ennalta nähtyjä, nämä tilanteet.
Jumala on edeltä käsin laittanut varjeluksen, -
ja meillä on enkelin varjellus, niin kuin raamatussa sanotaan.
Enkeli pienellä lapsella, ja varmasti myös aikuisella suojelusenkeli.
Olimme Amerikassa, Floridassa ja siellä sitten tapahtui niin, -
että eräs sisar lähetti Suomesta meille viestin, -
ja kertoi omasta unestaan siinä viestissä.
Hän oli nähnyt unessa karhunpoikasen, -
ja sitten oli kuulunut kysymys, 'Missä on sen emo?'.
Tuossa unessa oli eräs paikkakunta, kaupunki.
Kun huomasimme, että Floridassa, oli sen niminen paikka, -
menimme sinne.
Siellä huomasimme karhuista varoittavia liikennemerkkejä.
Olimme sitten illan viileydessä kävelemässä pitkällä laiturilla.
Jonkun matkaa käveltyämme Niina huomasi edempänä jotain -
ja sanoi: "Onko tuo alligaattori?"
Minä katsoin ja sanoin: "Onhan se alligaattori."
Alligaattori on sellainen krokotiili, ja katsoin, että se on alligaattori.
Sanoin, että ehkä on hyvä lähteä pois, -
kun vesi oli noussut niin korkealle, ihan laiturin tasalle, -
kun siellä oli ollut juuri hurrikaanimyrsky.
Menimme sitten rantaan -
ja siellä rannassa katsoin, että pieni kohouma nousi veden pintaan.
Sanoin Niinalle: "Onko tuo alligaattorin silmä?"
Alligaattoreilla ja krokotiileillä on kohollaan olevat silmät, -
joilla ne pystyvät vedenpinnan tasolla tarkkailemaan asioita, -
vaikka itse pystyvät olemaan piilossa veden alla.
Ei ainuttakaan lainetta lähtenyt siitä kohoumasta, -
mutta minä katsoin vain, että se on alligaattorin silmä.
Kohta se painui alas ja meni siihen kohtaan, missä olimme olleet.
Huomasimme, että se oli alligaattori -
ja nousimme yhden rakennuksen terassille.
Olimme kuulleet, että alligaattori on niin hurja, -
että se voi juosta maalla melkein yhtä kovaa kuin mopo kulkee.
Eli aika hurja eläin.
Tapasimme sen paikan omistajan, -
ja puhuimme hänelle siitä, että siinä oli alligaattori.
Hän sanoi: "Kyllä siinä on nuori alligaattori, -
ja myöskin sen äiti ja isä elelevät siinä rannikolla."
Hän sanoi, ettei mene koskaan koiran kanssa laiturille, -
koska se on niin nopea, että voi napata koiran omistajan rinnalta, -
ja me olimme siinä lasten kanssa.
Tässäkin Jumala näytti tilanteen ja varjeli meitä, -
koska minulle tuli sellainen tunne ja sanoin saman tien Niinalle: -
"Missä on sen emo?"
Kun se oli vain kaksi metrinen, niin ajattelin, että se voi olla vielä nuori.
Minua tämä tilanne puhutti hengellisesti.
Jotenkin ymmärsin, että tämä uni oli lähetetty meille Suomesta.
Meillä Suomessa on tilanne, että olemme pelänneet pitkään -
millainen tuo meidän naapurimme, Venäjän karhu on.
Voimme miettiä, mikä on sen takana, mikä on saanut aikaan -
kaiken tämän pelottavan ja inhottavan tässä maailmassa.
Pelkäämme Venäjän karhua mutta emme ymmärrä, -
että veden alla on paljon hurjempi peto.
Raamatussa sanotaan, että meressä, meri kuvaa kansoja, on peto, -
joka on synti, ja sielunvihollinen hallitsee synnin kautta maailmassa, -
ja se on kaiken kauhistuksen äiti, ja kaiken valheen isä.
Missä on tämän pahuuden äiti ja isä, missä on pahuuden emo?
Se on se vihollinen, sielumme vihollinen, joka on näkymätön.
Se tarkkailee meitä, ja joskus voimme nähdä merkkejä, -
että vihollinen on olemassa ja voimme ymmärtää, -
että sielunvihollinen on olemassa. Mutta mikä on tärkeintä?
Meitä varjellaan elämässä monista vaaroista, -
mutta vielä tärkeämpää on, että Herra varjelee sielumme, -
ettei se joutuisi ikuiseen kadotukseen.
Peto haluaisi viedä meidän sielumme syvyyteen.
Tuollainen alligaattori oli kerran napannut pienen lapsen, -
ja vienyt saman tien pohjamutiin ja hukuttanut sen.
Samoin, jos se ottaa aikuisesta kiinni, niin se alkaa pyörittämään.
Vihollisella on sama taktiikka.
Se alkaa pyörittämään meitä monissa asioissa.
Alusta lähtien pyöritteli: "Onko Jumala todellakin sanonut niin?"
Otti sen Jumalan sanankohdan pyöritykseen.
Sillä tavalla se saa meidät eksymään.
Kun ajattelemme Suomen kansaa, -
mikä on meille vaarallista, niin kaikkein vaarallisinta on se, -
että me annamme sielunviholliselle, pedolle, valtaa synnin kautta.
Se on meidän suurin uhka.
Sen seurauksen voi tulla mitä vaan. Rutto, miekka tai ihan mitä vaan.
Siksi on tärkeä rukoilla Jumalan armoa ja pelastusta, -
omalle kohdallemme ja kasallemme.
Kyösti Kallio rukoili talvisodan aikana rukouksen, jonka moni teistä tietää.
Hän rukoili: "Lahjoita meille kääntymys synnin ja laittomuuden teiltä, -
jotka johtavat meidän kansamme tuhoon."
Kaikkein vaarallisin peto on synti, sielunvihollinen.
Kiitos Jumalalle, meillä on vapautus Jeesuksessa sen otteesta.
Hän varjelee meitä ja varoittaa meitä Sanassaan monta kertaa, -
ettemme antautuisi vaarojen alle, mitä vihollinen meille haluaisi.
Herra tahtoo ennen kaikkea varjella sielusi, iankaikkisuus sielusi.
Muistan erään kerran, kun olin ajamassa autolla -
tasaista tavallista tuttua tietä.
Ajoin sitä 80-rajoituksen tietä, -
ja edessä oli jyrkkä mutka, joka vietti alaspäin.
Kuulin äänen, joka kehotti minua ajamaan ihan hitaasti.
Ajattelin, ettei siihen ole mitään syytä.
Että tällaisella ihan normaalilla maantiellä voi ihan järjen mukaan, -
ajaa ihan normaalia vauhti, mutta tottelin kuitenkin sitä kehotusta.
Uskon, että Jumala oli suunnitellut varjella minua, -
ja meitä jotka kyydissä olivat.
Laskin vauhdin tosi hitaaksi -
ja ajattelin, että katsotaan, mitä on tulossa, mitä Jumala tahtoo tehdä.
Kun laskin vauhdin, -
niin keskellä tietä, mutkassa alamäessä oli hirvi.
Yksi hirvi oli jo mennyt tien yli, -
ja toinen oli tiellä suoraan auton edessä.
Jos olisi ollut ihan normaali vauhti, niin olisi tullut kolari.
Tämä on vain yksi esimerkki siitä, -
kuinka Jumala voi varjella, ja esimerkkejä on monta lisää.
Meistä jokaisella on lukemattomia tarinoita, miten Jumala on varjellut.
Raamattu sanoo: "Yli kaiken varottavan varjele sydämesi, -
sillä sieltä elämä lähtee."
Rukoillaan sitä tähän nyt.
Herra varjele meidän sydäntä ja pidä huolta meidän sydämestä.
Siunaa meitä ja siunaa meidän sisintä.
Pyydän, ettei mikään paha pääse satuttamaan meidän sydäntä -
ja vihollinen ei pääse toteuttamaan juoniaan meidän sydämessä.
Herra suo, että sen, mitä itse voimme ja pystymme, haluaisimme tehdä, -
että vihollisen juonet väistyisivät.
Ystävät, katselkaa Herran tekoja.
Tekstitys: Sonja Turunen