o
Kuinka suuri usko on? Mietitäänpä. Olette pelastetut uskon kautta.
Sillä armosta te olette pelastetut uskon kautta, ette hyvien -
tekojen kautta, ettei kukaan kerskaisi.
Olette pyhitetyt, vaellatte ja elätte uskon kautta.
"Kristus katsoi minut uskolliseksi ja siksi asetti palvelukseensa."
"Usko tämä uskollisille miehille, jotka voisivat opettaa muitakin."
Keinomme vahvistaa suhteemme Jumalaan, -
elää, kasvaa ja muuttua Hänen kuvansa kaltaisiksi -
sekä olla hyvä palvelija perustuvat kaikki uskoon.
Se on todella elämän keskeinen periaate.
Hudson Taylor oli eräs uskon jättiläinen, joka kirjoitti -
muun muassa kirjan "Kiinan avaaminen evankeliumille."
Taylorin hengellinen salaisuus oli ehkä yksi tunnetuimmista sanoista.
Oikeastaan kyse oli vain täydellisestä rikkinäisyydestä.
Koskien uskoa hän kirjoitti kuitenkin näin: -
Tunsin kiittämättömyyden, vaaran ja synnin, jotka johtuivat -
siitä, etten elänyt lähempänä Jumalaa.
Rukoilin, kamppailin, paastosin, taistelin, tein lupauksia, -
luin sanaa uutterammin ja erotin enemmän aikaa mietiskelyyn.
Väliverho pysyi kuitenkin paikoillaan.
Päivittäin, lähes tunneittain, tietoisuus synnistä piinasi minua.
Tiesin, että jos vain voisin pysyä Kristuksessa, kaikki olisi hyvin.
En kuitenkaan voinut.
Jokainen päivä oli kuin osoitus synnistä ja epäonnistumisesta -
sekä puuttuvasta voimasta.
Tahto minulla kyllä oli, muttei kykyä toteuttaa sitä.
Sitten tuli mieleeni kysymys: "Eikö ole olemassa pelastusta?"
"Onko tämä jatkuvaa taistelua ja tappiota loppuun saakka?"
Inhosin itseäni ja syntiäni.
En voinut vastustaa sitä. Tunsin olevani Jumalan lapsi, -
mutta olin täysin voimaton nousemaan lapsen oikeuksiini.
Samalla tunsin, että Kristuksessa oli kaikki, mitä tarvitsin.
Kysymys käytännössä oli vain: "Kuinka saan sen itselleni?"
Tasitelin uskon puolesta, mutta se ei tullut.
Yritin harjoittaa sitä, mutta turhaan.
Rukoilin uskoa, muttei se tullut.
Mitä minun olisi tehtävä? Kun sielunkamppailuni oli kovinta, -
sain kirjeen vanhalta ystävältäni Englannista.
Hän oli tottunut riisumaan suomuksia silmiltäni.
Jumalan Henki avasi totuuden ykseydestä Kristuksen kanssa.
Tätä en ollut koskaan aiemmin näin ymmärtänyt.
Sanon tämän muistini perusteella.
Kysymys kuuluu: Kuinka uskoa siis voi vahvistaa?
Ei taistelemalla uskon saavuttamiseksi, vaan lepäämällä -
Hänessä, joka on uskollinen. Lukiessani huomasin tämän.
Jos me olemmekin uskottomat, pysyy kuitenkin Hän uskollisena.
Katsoin Jeesukseen ja näin, kuinka ilo virtasi Hänestä.
Hän on sanonut: "En koskaan jätä sinua."
Olin taistellut turhaan, ja nyt halusin vain levätä Hänessä.
En ole parempi kuin aiemmin. Oikeastaan olen kuollut.
Kristuksen kanssa haudattu ja ylösnoussut, -
ja nyt Kristus elää minussa.
Minkä elän lihassa, elän Jumalan Pojan uskossa, joka rakasti minua -
ja antoi itsensä minun edestäni.
Älkäämme pitäkö Häntä kaukaisena, kun Jumala on tehnyt meidät -
yhdeksi Hänen kanssaan, Hänen ruumiinsa jäseniksi.
Ei ole syytä ajatella, että tämä etuoikeus kuuluisi vain harvoille.
Se on jokaisen Jumalan lapsen syntymäoikeus.
Ainoa voima synnistä vapautumiseen -
sekä tosi jumalanpalvelukseen.
Tämä vasta on salaisuus, -
ja osa hänen salaisuuttaan, kun hän huomasi: "Olen Jumalan lapsi."
Jumala teki minut siksi ja tunsi minut jo ennen maailman alkua.
Kun pysyn Kristuksessa, uusi elämä virtaa minusta ulos. Menneisyyden -
ei tarvitse saastuttaa minua, vaan menneisyys on voitettu -
Kristuksen uudella elämällä, joka virtaa sisälläni.
Meidät on oksastettu viinipuuhun, jotta uusi elämä virtaisi meihin.
Usko on kriittinen seikka, sillä se on elämän keskeinen periaate.
Eikä muuten pelkästään kristityn elämässä.
On kolme asiaa, jotka auttavat meitä vaeltamaan uskossa.
Ensimmäinen asia on, että uskolla on oltava kohde.
Kysymys ei todellisuudessa ole siitä, uskotko sinä, -
vaan siitä, mihin tai kehen sinä uskot.
Kaikki uskovat johonkin.
Ainoa ero kristillisen ja muun uskon välillä on uskon kohde.
Kuten sanoin, kaikki todella elävät uskosta.
Ajoit tänne tänään uskossa. Käytit oikeastaan paljon uskoa.
Tulit risteykseen ja näit vihreän valon. Mitä teit?
Ajoit suoraan läpi, eikö niin?
Teit sen uskossa. Uskoit, että opastin todella toimii.
Uskoit, että toiseen suuntaan paloi punainen valo, vaikket nähnyt sitä.
"Usko on luja luottamus siihen, mitä toivotaan", -
"ojentautuminen sen mukaan, mikä ei näy."
Et vain uskonut, että toiseen suuntaan palaa punainen valo, -
Uskoit myös ihmismieleen tarpeeksi ajatellaksesi, -
että muut näkevät punaisen valon ja pysähtyvät.
Paljon uskoa, vai mitä! Mekaaniseen laitteeseen ja ihmismieleen.
Jos todella uskoisit näin, mitä tekisit?
Varmaan pysähtyisit, tähyilisit ja matelisit pikkuhiljaa läpi.
Vuosien kokemus on kuitenkin opettanut meitä.
Jos joku kuitenkin ajaisi päin punaisia, niin mitä tapahtuisi?
Joutuisit vakavaan onnettomuuteen, ja se huonontaisi ajokykyäsi.
Mielenkiintoista tässä on se, -
että kun ajattelemme uskoa itseään ja sanomme, että sillä on kohde, -
se on kuin mietiskelyä.
Kumpi on tärkeämpää, mietiskely vai sen kohde?
Tietysti kohde.
Totta kai voit mietiskellä napaasi ja päätyä jonnekin kuvitelmissasi.
Miksi uskomme kohde sitten on niin tärkeä?
Onko Jumala uskomme ehdoton kohde?
Avaa Raamattusi Heprealaiskirjeen 13. luvun kohdalta.
Jae 7: "Muistakaa johtajianne", -
"jotka ovat puhuneet teille Jumalan sanaa;" -
"katsokaa, kuinka heidän vaelluksensa on päättynyt."
Siis matkikaa heidän elämäänsä? Ei tässä niin sanota.
Usein olemme tähän taipuvaisia, mutta se on väärin.
Matkikaa heidän uskoaan.
Heidän tekonsa ovat vain osoitus siitä, mihin he päättivät uskoa.
Mitä he siis uskovat?
Jae 8: Jeesus Kristus on sama eilen ja tänään ja iankaikkisesti.
Mikä tekee Jumalasta ja Raamatusta uskomme syvimmän kohteen -
on se, että Jumala on muuttumaton.
Jumala ei voi muuttua.
Hänen on pysyttävä uskollisena luonnolleen.
Jumala ei voi esimerkiksi valehdella.
Jumala ei voi poiketa siitä, mitä Hän on, eikä myöskään Sanastaan.
Hän sanoi, että Jumalan Sana pysyy ikuisesti. Kukkaset kuihtuvat, -
asiat tulevat ja menevät, mutta Jumalan Sana pysyy ikuisesti.
Tämän iankaikkisen muuttumattomuuden vuoksi -
me voimme uskoa Jumalaan ehdottomasti.
Hän ei muutu, eikä Hänen Sanansa muutu.
Käytännöllisesti katsottuna -
mikä on ihmisten uskon yleisin kohde ympäri maailmaa?
Se on maailmankaikkeuden tarkka järjestys.
Yleensä me kaikki uskomme siihen.
Säädät kellosi ja suunnittelet menosi sen mukaan.
Mitä tapahtuisi, jos aikoisit herätä huomenna aamuseitsemältä -
mutta aurinko nousisikin vasta pari tuntia myöhemmin?
Voitko kuvitella, mitä tapahtuisi? Syntyisi täydellinen kaaos.
Ihmiset eivät tietäisi, mihin mennä, ja syntyisi täysi kaaos.
Jos luotamme näin vahvasti universumin järjestykseen, -
kuinka paljoa enemmän meidän tulisi luottaa Poikaan, -
joka loi sen kaiken ja puhui sen olemaan?
Tämä nostaa esiin erään toisen hyvin tärkeän seikan.
Usko kehittyy ajan myötä ja perustuu tiettyyn jatkuvuuteen.
Siksi suhteemme ovat hyvin haavoittuvaisia.
Yksi epäuskoinen ihminen voi saada aikaan paljon sekaannusta.
Ajatellaanpa, että olet naimisissa, ja puolisosi on uskoton.
Sitten hän tulee luoksesi, tekee parannuksen ja pyytää anteeksi -
päästäkseen takaisin kaidalle tielle.
Voit antaa hänelle anteeksi ja palauttaa suhteen ennalleen, -
mutta kauanko kestää luottamuksen palautumisessa?
Luultavasti useita vuosia.
Joidenkin mielestä se ei ole edes mahdollista sellaisen jälkeen.
Suhteemme ovat siis aina hyvin haavoittuvaisia.
Jos pitkään jatkuneen suhteen toinen osapuoli pettää sinut, -
luottaisitko häneen enää?
Sinä jopa syöt uskossa. Oletko ajatellut sitä?
Tässä maassa on aika turvallista.
Olen ollut paikoissa, joissa olisi typeryyttä -
syödä paikallista ruokaa, koska se ei olisi ihan terveellistä.
Mutta oletetaanpa, että menet illalla kotiin ja avaat hernekeittotölkin.
Onko sinulla ikinä ollut viallista tölkkiä, joka olisi pullistunut?
Minulla on ollut vaikka kuinka monta.
Kun avaat tänään kotona tölkin, matoja alkaisikin kiemurrella ulos.
Ottaisitko uuden tölkin?
Luultavasti et. Ja jos ottaisit, niin mitä tekisit?
Tarkistaisit sen!
Jos sinulla olisi 3-4 tölkkiä, ostaisitko niitä enää?
Todennäköisesti et.
Jumalan ikuinen muuttumattomuus ei koskaan tällä tavoin petä.
Toiseksi: Miten usko sitten kasvaa?
Uskosi määrä riippuu tietysti siitä, -
miten hyvin tunnet uskosi kohteen.
Jos tiedät Jumalasta hyvin vähän, -
sinulla voi olla vain hyvin vähän uskoa.
Jos tiedät Jumalan Sanasta 7 lupausta, -
niin uskot korkeintaan 7 lupaukseen.
On arvioitu, että Raamatussa on 7000 lupausta, joita vaatia, -
jos haluaa.
Voit siis uskoa jopa 7000 lupaukseen.
Heprealaiskirjeen 11. luvussa näet -
tuon uskon sankarien riemusaattueen Aabrahamista Moosekseen.
Heillä oli valtava usko. Miksi? Heillä oli valtava Jumala!
Valtava kohde uskolleen.
Tässä on myös eräs hyvin käytännöllinen ja tärkeä näkökohta.
Koska jokainen elää uskosta, miten sen voi saada kasvamaan?
Muistan, kun poikani oli noin kaksivuotias.
Panin hänet pöydälle, -
peräännyin hiukan ja sanoin: "Carl, hyppää isin syliin!"
Aluksi hän hiukan epäröi epäuskoisena, -
mutta pudottautuu sitten, ja otan hänet kiinni.
Seuraavalla kerralla peräännyn hiukan edemmäs, -
sanon: "Hyppää, Carl!", ja pian hän jo hyppääkin pöydältä -
suoraan syliini.
Hän tekee niin jatkossakin, mutta millä edellytyksellä?
Että minä otan hänet joka kerta kiinni!
Mitä jos sanoisinkin: "Carl, hyppää isin syliin"?
"Opitpahan, ettei kehenkään pidä ikinä luottaa!" Sairasta.
Sanotaan, että otan hänet kuitenkin aina kiinni, -
hän luottaa minuun, ja vien hänet ulos.
Laitan hänet puun alaoksalle.
"No niin, Carl. Hyppää isin syliin!"
Aavistuksen suurempi uskon askel, -
mutta hän hyppää, ja otan hänet kiinni.
"Kiipeä tuonne uudestaan, Carl." Hän tekee sen uudestaan.
Heidi on hänen 2-vuotias siskonsa.
"Heidi, otapa sinä nyt Carl kiinni!"
Hyppääkö tämä 2-vuotias nyt?
Ei! Hän ymmärtää jo tilanteen.
Vaihdoin vain pojan uskon kohdetta. Usko ei ollut alas putoamiseen, -
vaan se olin minä, johon hän luotti.
Aiemmin Carl uskoi, etten saa antaa kenenkään vastata kysymyksiin.
"Moukat vaietkoot, niin pysytään linjassa!"
Vanhempina olemme kuin Johannes Kastaja: -
meidän täytyy vähetä, mutta hänen kasvaa.
Tämä on hyvin tärkeää.
Jos haluamme lastemme elävän -
ja olevan vapaita Kristuksessa sekä kasvavan uskossaan, -
niin heillä kuitenkin alussa on vain luonnollinen identiteetti.
Carl on poikani ja Heidi on tyttäreni.
Mutta heidän kasvaessaan meillä on myös toinen tärkeä tehtävä: -
Heidät täytyy sekä johtaa Jeesuksen luo että vahvistaa Häneen, -
jotta he tietävät, keitä ovat, ja mitä merkitsee olla Jumalan lapsi.
En voi mennä kouluun heidän kanssaan.
En voi mennä heidän mukanaan leikkikentille tai työelämään.
Jumala sen sijaan voi.
Sillä ei ole väliä, kuinka ylös puuhun Carl kiipeää.
Kuka pystyy aina ottamaan hänet kiinni? Jumala!
Mielestäni on tärkeä sääntö, -
ettemme vahvista lapsiamme vain pelastukseen Kristuksessa, -
vaan niin, että he tietävät, keitä ovat, -
ja mitä tarkoittaa olla Jumalan lapsi.
En halua tehdä tästä isoa numeroa, -
mutta on aika, jolloin se tapaa nousta erityisesti esiin, -
sanoisin, että siinä 12 vuoden iässä.
Kerronpa, miksi sanon näin.
Jeesus esiintyy Raamatussa -
vain imeväisenä ja aikuisena, paitsi yhden ainoan kerran.
Kuinka vanha Hän oli mennessään temppeliin? 12-vuotias.
P. A. Jayn tutkielmassa ajattelun kehityksestä -
sanotaan, että monimutkaisempi ajattelu alkaa 12-vuotiaana.
Toisin sanoen myös lapsen aivot kehittyvät, -
ja heidän kykynsä ymmärtää tiettyjä asioita -
saavuttaa huippunsa noin 12 vuoden iässä.
He pystyvät ymmärtämään vertauksia, tunteensiirtoa ja muuta.
He voivat ajatella kuin aikuiset. Siksi sanon tämän.
Psyykkisen kehityksen tutkija Eric Ericsens sanoo, että -
ihmisen identiteetti kehittyy noin 12-14 vuotiaana.
En tarkoita, että ikä olisi mikään ehdoton piste.
Se täytyy ymmärtää kristillisen kasvatuksen vuoksi, jotta -
lapsemme eivät jättäisi Jeesusta myöhemmin elämässään.
Heidän tulee tietää, kuka heidän Jumalansa ja todellinen Isänsä on -
sekä mikä heidän ensisijainen identiteettinsä on.
Usko tulee kuulemisesta, kuuleminen Jumalan Sanan kautta, eikö vain?
Jos siis tunnet Jumalan Sanaa vain vähän, sinulla on vähän uskoa.
Tämä on välttämätöntä. Jokainen yritys astua pois uskosta, -
sen ulkopuolelle, minkä tietää todeksi, ei ole enää uskoa.
Se on olettamusta. Olet alkanut käyttää Jumalaa hyväksesi.
Monet ajattelevat: "Jumala varmasti vastaa näin, joten myös elän näin!"
Keksit sen itse. Keksit itse kohteen omalle uskollesi.
Se ei toimi.
Se voi itse asiassa johtaa hyvin surullisiin seurauksiin.
Niin on käynyt monille, joiden mielestä Jumala on pettänyt heidät.
"Otin uskon askeleen!"
Mutta Jumala ei vastannut. Sanoin: "Kuka käski tekemään noin?"
Kolmas kohta: Usko on toiminnan sana.
Se on tavallaan ikään kuin rakkaus. Selitänpä tätä hiukan.
"Pysyköön veljellinen rakkaus."
Jos te rakastatte niitä, jotka teitä rakastavat, mikä hyve se on?
Pakanatkin tekevät niin.
Tämä on siis selvää jopa luonnolliselle ihmiselle.
Agape-rakkaus on erilaista. Agape-rakkaus Raamatussa -
voi ilmaista asiaa tai tekemistä.
Tämä on tärkeää ymmärtää. Minua se ainakin auttoi.
Kun agape-sanaa käyttää substantiivina, -
puhutaan Jumalan luonteesta. Jumala on rakkaus.
"Rakkaus on kärsivällinen, rakkaus on lempeä." Tämä on meille hyvin -
tärkeää, jotta muuttuisimme Hänen kuvansa kaltaisiksi.
Kun sitä käytetään verbinä, on kyse toiminnasta.
"Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, että hän antoi."
Agape.
Sen salaisuus, mitä "maailmalla" Joh. 3:16:ssa tarkoitetaan, -
on, että Jumala rakastaa koko maailmaa, -
mutta sinä ja minä olemme päässeet siitä osallisiksi omakohtaisesti.
Jumalan rakkaus on sisällämme.
1 Joh. 3:16 on luultavasti vastaus Joh. 3:16:een meitä varten.
"Siitä me olemme oppineet tuntemaan rakkauden, että" -
"hän antoi henkensä meidän edestämme;"
"meidänkin tulee antaa henkemme veljiemme edestä."
Sanon omin sanoin, mitä seuraavassa jakeessa sanotaan.
Jos näet, että joku on puutteessa, ja voisit auttaa häntä, muttet -
tee niin, kuinka Jumalan rakkaus voi pysyä sinussa?
Joten tuo rakkaus sisälläni pakottaa minut -
ojentautumaan toisten ihmisten tarpeiden puoleen. Sitä rakkaus on.
Jumala itse teki suurimman uhrauksen rakkaudessaan minuun.
Juuri tämän Jaakob haluaa sanoa.
"Näytä minulle usko, niin minä näytän sinulle uskon teoistani."
Tämä ei aseta kyseenalaiseksi kirjaintakaan -
siitä, että tulemme vanhurskaiksi uskosta, uskosta Herraan.
Vaan, jos sinulla on elämässäsi pelastava usko, -
se vaikuttaa vaellukseesi ja puheisiisi.
Mitä ihmiset tekevät on vain ilmaus siitä, mihin he päättävät uskoa.
Olet pelastettu ja pyhitetty uskon kautta.
Yritys muuttaa ihmisten käytöstä, joka voi myös olla hyvä idea, -
ei ole se, mihin Paavali tähtää.
Hänen päämääränsä on muuttaa se, keitä olemme.
Emme voi pelastaa itseämme. Voimme vain rukoilla.
Jumalan täytyi muuttaa, keitä olemme, sisimpämme ja sydämemme.
Se on toteutettava uskon kautta, -
sillä aina, kun otat askeleen muuttaaksesi käytöstäsi, -
kaksi asiaa tulee tapahtumaan.
Ihmiset yrittävät elää tiettyjen odotusten mukaan.
Tämä koskee ikäisiäni ja vanhempia ihmisiä.
"Älä kysele miksi, vaan tee tavan mukaan, niin maamme nousee..."
Sokeaa uskollisuutta. Tehtiin kyselemättä.
Tämä johti monien turhautumiseen, sillä sisimmässä syntyi ongelmia.
Silti panimme aina naamarin kasvoille ja menimme kokoukseen.
60- ja 70-luvuilla koko kulttuuri muuttui.
Alettiin tiedostaa totuus: -
sääntö ilman suhdetta johtaa kapinointiin. Tämä oli sivuutettu.
Näin kulttuurillemme tapahtui.
Riippumatta siitä, mikä on väärin, -
Jumala ei halua muuttaa vain sitä, keitä me olemme, -
vaan myös sen, mihin me uskomme.
Muutut käytöksesi uudistumisen kautta.
Opi tuntemaan mielesi.
Olet siis sekä pelastettu että pyhitetty uskon kautta.
Ihmiset eivät aina elä sen mukaan, mitä he tunnustavat, -
mutta kaikki elävät sen mukaan, mihin ovat päättäneet uskoa.
Tämä on totuus.
Elät todeksi omaa pelastustasi.
Minulle keskipiste Jumalan Sanan julistamisessa on, että -
koska tunnemme totuuden, olemme kaikki nyt muutoksen alaisina.
Vauvauskovista aikuisiksi, jolloin muutumme enemmän hänenlaisikseen.
Tämä aiheuttaa uskoon tiettyä jännitystä, joka on tiedostettava.
Kerronpa tarinan vanhasta Pistooli-Petestä.
Pistooli-Pete aikoi matkata aavikon halki 4 päivässä.
Hänellä oli mukanaan paljon vettä, mutta parasta jutussa oli, -
että reitin varrella puolessavälissä aavikkoa oli kaivo.
Siitä hän saisi tarpeeksi vettä päästäkseen aavikon yli.
Hänellä oli siis tarpeeksi vettä kahdeksi päiväksi.
Pistooli-Pete saapuu kaivolle, joka on kuin onkin paikoillaan.
Hän pumppaa vivusta, ja putkesta valuu hiekkaa.
Sitten hän huomaa kyltin.
Metri sivulle ja metri alaspäin on maahan haudattuna pieni vesisäiliö.
Ota vesisäiliö ja käytä se pumpun siemenvedeksi.
Sitten saat niin paljon vettä kuin haluat hevosellesi ja itsellesi.
Kun olet kylläinen, täytä vesisäiliö -
ja hautaa se takaisin samaan paikkaan seuraavaa kävijää varten.
Säiliössä on ehkä tarpeeksi vettä kahden päivän matkalle.
Mitä tekisit?
Joisitko heti säiliössä olevan veden?
Vai noudattaisitko ohjeita?
Jännitys tässä on se, -
etten tiedä, kuka kyltin on kirjoittanut.
Tämä voisi olla todella huono vitsi.
Kaataisin veden kaivoon ja kuolisin sitten autiomaahan.
Raamatussa käytetyt sanat "luottaa", "usko" ja "uskoa" -
ovat alkukielessä yksi ja sama sana.
Tämä on hyvä tietää, sillä käytämme sanoja hiukan eri merkitykissä.
Monien mielestä usko on vain toiveajattelua.
Eräs poika tuli pyhäkoulusta ja äiti kysyi: -No, mitä uutta opit?
Poika vastaa: -Mahtavaa! Jumala oli vapauttamassa Israelin Egyptistä, -
ja he tulivat Punaiselle Merelle ja rakensivat ponttoonisillan sen yli!
He kaikki käppäilivät sillan yli, ja kun egyptiläiset -
tulivat, he räjäyttivät sillan ilmaan, ja kaikki hukkuivat!
Äiti kysyi: "Sanoiko opettajasi noin?"
"Ei. Olen liian fiksu uskoakseni, mitä hän kertoi minulle."
Tuolle pojalle uskominen oli liian vaikeaa.
On valtava päätös elämässä luottaa Jumalaan ikuisesti.
Että Hän huolehtii sinusta loppuun asti.
Kun katsot tuota uskon galleriaa, Eenokia, Moosesta ja Aaronia, -
niin he eivät vastaanottaneet luvattua elinaikanaan.
Siinä vasta uskon koettelemus.
En tiedä, olenko toiminut tässä itsekään kovin esimerkillisesti.
Mutta jos sinä olet nyt uskova, niin luotat Jumalaan, -
että minkä Hän täytti ristillä, riittää sinulle, -
sillä seisot kerran Jumalan edessä ja teet tiliä elämästäsi.
Olet valinnut uskoa niin. Se on valinta, jonka olet tehnyt.
Voit tietysti elää parhaasi mukaan ja toivoa, että pelastut teoillasi.
Me kaikki tiedämme, ettei niin tule tapahtumaan.
On kahdenlaisia ongelmia. Uskoa voi pitää pelkkänä toiveajatteluna.
Mutta vaikuttaako se elämääsi tai puheisiisi silloin mitenkään?
Raamatun valossa voisin sanoa, että tällainen henkilö ei todella usko.
Osoita minulle usko teoistasi.
Jos olet valinnut uskoa tähän, se tulee vaikuttamaan koko elämääsi.
Toinen ongelmatyyppi on hyvin mielenkiintoinen.
Se kävi ilmi sarjakuvasta, jonka luimme alussa.
"Jos sinapinsiemenen kokoinen usko voi siirtää vuoren," -
"niin miksei se toimi minun kohdallani?"
On uskonsuuntia, jotka opettavat: "Vaadi uskossa, mitä haluat."
Jotkut sanovat: "Jos rukoilen tarpeeksi, se tulee toteutumaan."
Tässä on vaaransa, sillä New age on tunkeutunut kulttuuriimme.
Perusajatus tässä on: "Jos uskot tarpeeksi, se tulee toteutumaan!"
Tai: "Voit luoda todellisuutta mielesi avulla."
Älkää menkö tähän lankaan.
Kristinusko ei toimi niin. Se on totta, ja siksi uskon sen.
Johonkin uskominen ei tee siitä todellista.
Eikä uskomatta jättäminen tee totuudesta valhetta!
"En usko helvettiin. Ei se ole järkevää."
Emme luo todellisuutta mielemme avulla.
Ihminen, joka on mieleltään terve, -
on kosketuksissa todellisuuteen, -
mutta ymmärtää kuitenkin, ettei ole luonut sitä.
Jumala on ehdoton todellisuus ja kaiken Luoja.
Nämä opit tunkevat seurakuntiimme ilman, että edes huomaamme sitä.
Seuraavaksi seurakuntiin luodaan kokonainen uusi New age -oppi -
Kulmakiven sijaan, jonka perustalla meidän pitäisi elää elämämme.
Jumala ei antanut minulle oikeutta päättää itse, mihin uskon, -
niin, että se toteutuisi, kun vain uskon siihen.
Se ei ole kristinuskoa.
Kristinusko on totta ja Jumala on totta.
Jumala on totta, Hänen Sanansa on totta ja valitsen uskoa siihen.
Tähän liittyy toinen tärkeä asia.
Miten se sitten toimii?
Mitä minun pitäisi kokea, jotta uskoisin olevani elävä Jeesuksessa?
Tämä on täysin väärä ajattelutapa.
Usko ei perustu omiin kokemuksiini.
Kristinuskossa minun tulee hyväksyä totena, mitä Jumala on sanonut, -
ja valita tänä päivänä vaeltaa uskossa -
sen mukaan, minkä Hän on sanonut olevan totta.
Tämä toiminta ei perustu siihen, mitä koen.
En aherra viinitarhassa sanoen: "Jumala vielä rakastaa minua."
En tee mitä teen siksi, että Jumala jonain päivänä hyväksyisi minut.
Minut ja sinut on jo hyväksytty, ja siksi teen mitä teen.
Tekemiseni eivät määritä sitä, kuka minä olen, -
vaan se, kuka minä olen, määrittää sen, mitä teen.
Pyhä Henki todistaa minun henkeni kanssa, että olen Jumalan lapsi.
Minun ei tule ahertaa pelastukseni eteen, vaan elää sitä todeksi.
Jumala täytti sen jo puolestani ristillä, -
sen, mitä en itse voinut omasta puolestani tehdä.
Toinen yleinen harhaoppi ei liity New ageen, vaan humanismiin, -
joka on meille tuttua: positiivisen ajattelun voima ja sen sellainen.
Se on osittain totta. Muistaakseni Henry Ford sanoi: -
"Ajattelitpa, että voit, tai että et voi, olet kumminkin oikeassa."
Jos ajattelet, ettet uskalla tehdä jotakin, et myöskään uskalla.
Maailma opettaa, että menestys perustuu ihmisen omaan tahtoon.
Elämän taisteluja ei aina voita vahvin tai nopein mies, -
vaan ennen pitkää se, joka uskoo voittavansa.
Tämä on siis osittain totta.
Mutta kuka on tässä tapauksessa ihmisen uskon kohde?
Hän itse.
Meillä on jotakin paljon suurempaa.
Ei positiivisen ajattelun vaan totuuden uskomisen voima.
Totuus, joka sanoo: "Kaikki minä voin Kristuksessa."
"Minun Jumalani on täyttävä kaikki tarpeeni Kristuksessa Jeesuksessa."
Tämä on totta, uskoitpa siihen tai et.
Kun uskot, että se on totta, ja päätät elää tuon totuuden mukaan, -
ei sinun tule odottaa erityisiä kokemuksia.
Joku sanoi, että epäonnistuminen seuraa sanoja "en voi" -
ja onnistuminen sanaa "voin".
Nyt seuraa 20 menestyksen "voin"-kohtaa.
Luetaan ne yhdessä.
Kuvittele itsesi tähän kertojan tilalle.
Miksi sanoisin: "En voi", -
kun Raamattu sanoo, että kaikki minä voin Kristuksessa?
Miksi huolehtisin tarpeistani, -
kun tiedän, että Jumala on täyttävä kaikki tarpeeni -
rikkautensa mukaisesti kirkkaudessa, Kristuksessa?
Miksi pelkäisin, kun Raamattu sanoo, että Jumala ei ole antanut -
minulle pelon henkeä, vaan voiman, rakkauden ja raittiuden hengen?
Miksi minulta puuttuisi uskoa elää Kristukselle, -
kun Jumala on antanut minulle täyden uskon mitan?
Miksi olisin heikko? Sana sanoo, että Herra on elämäni voima, -
ja että voin osoittaa voimaa ja toimia, koska tunnen Jumalan?
Miksi antaisin saatanan hallita elämääni, -
kun se, joka minussa on, on suurempi sitä, joka on maailmassa?
Miksi hyväksyisin tappion, kun Raamattu sanoo, -
että Jumala aina johtaa minua voittosaatossa?
Miksi olisin vailla viisautta, kun tiedän, että Kristus tuli minulle -
viisaudeksi Jumalalta, ja Jumala antaa minulle aina viisautta.
Miksi olisin masentunut, kun voin muistuttaa mieleeni Jumalan -
rakastavan laupeuden, armon ja uskollisuuden ja saada toivoa?
Miksi olisin huolissani, kun voin antaa kaikki murheeni Kristukselle?
Miksi olisin orjuudessa? Missä Herran Henki on, siellä on vapaus.
Miksi tuntisin oloni tuomituksi, kun Raamattu sanoo, -
ettei ole mitään tuomiota niille, jotka ovat Kristuksessa.
Miksi olisin yksinäinen, kun Jeesus sanoi olevansa aina kanssani, -
eikä hän koskaan minua hylkää eikä koskaan minua jätä.
Miksi tuntisin itseni kirotuksi tai huono-onniseksi, -
kun Raamattu sanoo, että Kristus on lunastanut minut lain kirouksesta -
ja että saan vastaanottaa Hänen Henkensä uskon kautta.
Miksi olisin onneton, kun voin, kuten Paavalikin, -
oppia tyytymään oloihini, millaiset ne sitten olivatkin.
Miksi tuntisin itseni arvottomaksi, kun Kristus tuli synniksi -
edestäni, jotta minä Hänessä tulisin Jumalan vanhurskaudeksi?
Miksi tuntisin itseni avuttomaksi toisten läsnäollessa, -
sillä kun Jumala on puolellani, kuka voi olla minua vastaan?
Miksi olisin levoton, kun Jumala on keksinyt rauhan, -
ja Hän antaa minulle viisautta Henkensä kautta, joka asuu minussa?
Miksi tuntisin itseni häviäjäksi, kun olen enemmän kuin voittaja -
Kristuksen kautta, joka minua rakasti?
Miksi antaisin elämän paineiden vaivata minua, -
kun voin rohkaista mieleni, tietäen, -
että Jeesus on voittanut maailman ja sen ongelmat.
Amen!
Ei ole sen vaikeampaa uskoa totuutta kuin uskoa valettakaan.
Sanot ehkä: "Tuo on uskomatonta."
Rakkaani, usko on valinta. Jos minä uskon, sinäkin voit uskoa.
Se täytyy tosin tavallaan istuttaa mieleesi. Muistatko VT:n jakeen: -
Mitä teihin tulee, niin valitkaa tänään, ketä aiotte palvella: -
Jumalaa vai epäjumalia?
Mutta minä ja minun perhekuntani, me palvelemme Herraa.
Rukoillaan. Isä, kiitos siitä, -
että meillä on kohde uskollemme.
Että Sinä olet tuo täydellinen kohde, ja Sanasi on aina totta.
Antaudumme uudestaan Sinun alaisuuteesi, -
ja valitsemme tänään elää uskossa ja Pyhän Hengen voimassa.
Sitä rukoilemme nyt Jeesuksen nimessä. Amen.
Suomennos: Annika Ikonen