VAIMULIK KASV Uus identiteet Kristuses
Üks 19.saj. lugu räägib ühest rändjutlustajast Läänes,
kes jõudis paika, kus kogu pere oli hukatud
peale ühe väikese poisi, kelle nimi oli Peter.
Ta oli kreeka päritolu
ja tal polnud kedagi, kes tema eest hoolitseks.
Rändjutlustajal hakkas temast kahju, kuigi tegu oli päris metsiku poisiga
ja ta mõtles: "Mida ma küll temaga peale hakkan?"
Kuid siis ta kuulis ühest toredast kristlikust perekonnast -
hr. ja pr.Smith'ist.
Ta läks nende juurest läbi ja palus neil palves tõsiselt kaaluda
Peteri enda hoole alla võtmist.
Neil endal juba oli üks poeg - Sammy,
kes oli sama vana.
Nad olid nõus võtma hoolt Peteri eest ja võtsid ta oma koju vastu.
Peter oli endiselt paras pähkel,
kes eeldavsti polnud kogenud elus palju armastust.
Sammy aga oli imetore ja kuulekas - iga vanema unistuste laps!
Kuid kummalisel kombel said poistest parimad sõbrad.
Nende talu taga asus üks tiik, mis tegi paljusid haigeks.
Eeldavasti oma reostunud vee tõttu,
mistõttu selle ümber oli ehitatud väikene aed,
mille küljes oli silt "Sisenemine keelatud".
Peter aga ütles ühel palaval päeval: "Lähme ujuma!"
Sammy ütles, et seda ei tohi, kuid Peter õhutas ikka takka.
Sammy polnud ikkagi nõus, kuid Peter läks.
Peale seda ujumist jäi ta aga haigeks.
Kohe nii haigeks, et ta vaakus elu ja surma vahel.
Isa ja ema läksid linna arsti otsima,
öeldes Sammyle,
et ta võib Peteriga rääkida vaid distantsilt,
aga mitte ta tuppa minnes.
Isa-ema läksid ära,
kuid tagasi tulles leidsid nad poisid teineteise kaisus magamas,
kuna nad armastasid üksteist nii väga.
Me keegi ei mõista lõpuni Jumala teid,
kuid juhtus nii, et Peter sai terveks, aga Sammy jäi haigeks
ja lõpuks ka suri.
See purustas isa-ema südame.
Aastad läksid ja see rändjutlustaja sattus jälle nende kanti,
olemata unustanud seda orvust poisi, keda ta seal tookord kohtas.
Nii et ta tahtis külastada seda peret,
tundes ära hr.Smithi, kui teda nägi.
Ja nägi ka suurt, tugevat noormeest hr.Smithi kõrval seismas.
Jutlustaja ütles:
"Tõin aastaid tagasi te juurde selle orvust poisi Peteri.
Mis temast saanud on?"
Hr.Smith haaras noormehe oma embusse ja ütles:
"Saage tuttavaks - Peter Smith."
Me lapsendasime ta ja ta on nüüd me pereliige.
Meid on ka lapsendatud.
Me oleme ka ühe pere liikmed.
Jumala pere liikmed.
Hetkel, mil Kristuse vastu võtsin, muutus midagi.
Minu tavapärane päritolu muutus üsna drastiliselt.
1 Peetruse 2:9-10 on meie kohta öeldud järgmist:
"Teie aga olete valitud sugu,
kuninglik preesterkond, püha rahvas, omandrahvas,
et te kuulutaksite tema kiidetavust”,
kes teid on kutsunud pimedusest oma imelisse valgusse -
teid, kes te muiste polnud rahvas, nüüd aga olete Jumala rahvas,
teie, kelle peale polnud halastatud, nüüd aga on."
Me ei saa seda millalgi hiljem, vaid meil on see juba olemas
tänu oma positsioonile Kristuses.
Mida see tähendab me jaoks olla uus loodu?
Esiteks seda, et meid on toodud üle
pimeduse riigist Jumala armastatud Poja riiki.
Me oleme uus loodu Kristuses.
Efeslaste kirjas on öeldud, et me olime pimedus,
nüüd aga oleme Issanda valgus,
mistõttu peame ka elama kui valguse lapsed.
Sa ei saa olla osaliselt pimedus ja osaliselt valgus,
mistõttu hetkel, mil andsid oma elu Jeesusele,
toimus üks muutus.
Me oleme uus loodu -
kõik vana on möödas ja uus on sündinud.
Tõde ei tee meid ainuüksi vabaks,
aga see on ka miski, mille põhjal me elame.
Johannese 15:1-5 on öeldud, et meid on liidetud ühte Temaga -
Kristuse enda eluga, kes on kui viinapuu.
See ongi põhjus, miks mu hing on ühenduses Jumalaga
Ma kasvasin üles ühes Minnesota talus.
Alati saabus üks 2-nädalane periood, mil pirnid ja virsikud said valmis
ning me tegime need talve jaoks purkidesse.
Tänapäeval on kõik muidugi teisiti,
sest meile on värske puuvili aastaringselt kättesaadav.
Peale mu 8-klassi lõppu kolisid mu vanemad Arizonasse.
Mäletan, kuidas jalutasin sealsetes parkides ja alleedel
ning nägin apelsinipuid.
Enam paremaks minna ei saanudki - lihtsalt mine ja võta sealt mõni!
Nii ma siis võtsingi ja sõin, sülitades selle ka koheselt välja.
Tegu oli dekoratiivapelsiniga.
Kas enam nõmedamat asja annab olla?
Kui juba istutad apelsinipuu,
siis istuta ikka selline, millest süüa ka saab.
Kuid need dekoratiivapelsinid on selleks, et need taluvad külma.
Ja Arizonas teatavasti võib temperatuur langeda alla 0,
mis on karm iga saagi suhtes.
Ehk siis, aiandites istutatakse maha dekoratiivapelsinide võsud,
millel lastakse kasvada umbes väikese sõrme suuruseks.
Seejärel see lõigatakse maha
ja poogitakse tavalise apelsinipuu külge.
Nüüd, kui see puu kasvama hakkab,
siis mis sellest pookimisest välja tuleb?
Magusad apelsinid, eks?
Kui sa mõnest Arizona aiandist mööda sõidad,
siis ega keegi ju ei ütle: "Näe, seal on kõik need võsud!"
Ei ütle ju!
Nad ütlevad: "Vaata, seal on see ja see apelsinipuu."
Mille põhjal nad seda teavad?
Puu vilja järgi.
Mille järgi meid tuntakse?
Meie vilja järgi.
Piibel ütleb nii.
Paulus ei tuvastanud ühtki usklikku, kes tuli Jeesuse juurde,
selle põhjal, kes ta oli Aadamas.
Ta ei tuvasta sind sinu loomupärase tausta põhjal.
Või selle põhjal, et olid kord pimeduse riigis
või kurjuse laps.
Selles kõigest räägitakse uskliku puhul mineviku vormis.
Ta tuvastab sind selle põhjal, kes sa oled praegu Kristuses.
Ühtlasi on ka öeldud, et lahus Kristusest ei suuda me midagi
Ei midagi püsivat ega tähendusrikast,
ei midagi sellist, millel oleks igavikuline väärtus.
Ehk siis Piiblis on öeldud,
et meid ei tunta ja tunnistata selle põhjal, kes me olime Aadamas,
vaid selle põhjal, kes me oleme Kristuses.
Paulus räägib sellest pidevalt,
sest ta tahab, et me teaksime, kes me oleme.
Seda, kes me oleme praegu
ja mitte seda, kes me kord olime.
Muide, mis võib neist võrsetest üldse sirguda?
Me nimetasime neid imajateks.
Mida sa nende võrsetega tegid, mis juurte juurest üles tõusid?
Lõikasid maha,
sest muidu oleks kogu puu elujõud läinud nendesse võrsetesse.
See sümboliseerib sinu vana lihalikku loomust -
see ei kanna mingit vilja.
Nii juhtub ka koguduse kasvuga - see jääb kiratsema.
Kui aga lõigata maha kõik mitte viljakandvad oksad,
hakkab puu kandma rohkem vilja, kuna kogu energia läheb puu sisse.
Osade jaoks on see pisut segadust tekitav
ja seetõttu küsitakse ka sageli, kas kristlasel on siis kaks loomust?
See küsimus on mitmetähenduslik,
sest kui vaadata puud tervikuna, on need võrsed ju ka osa sellest.
Ka mina elan endiselt selles maises ihus,
mille küll ükskord maha jätan
ja kus Jumala juurde minnes kord uue ihu saan.
Kuid hetkel olen oma maises ihus, mille väline kest kärbub päev päevalt,
kuid mille sisemus uueneb iga päevaga.
Nii et mul on endiselt see lihalik pool -
see ihu, milles ma elan,
kuid kui vaadata uut loodut - seda, mis kasvab üle vana,
siis sellel on vaid üks loomus.
Seda seetõttu, et sinu ellu on külvatud üks seeme,
mis kasvab välja sinu seesmisest inimesest.
Usun, et Jumal tahab,
et oleksime täiesti veendunud neis asjades.
"Ma olen kirjutanud teile neist asjust, et teil võiks olla igavene elu."
See elu aga peitub Tema Pojas.
Tahan, et loeksite koos minuga ette teie paberitel oleva teksti,
mis räägib sellest, kes me oleme Kristuses.
Lugege koos minuga: kuna ma olen Kristuses, siis ma...
Olen maailma sool.
Olen maailma valgus.
Olen Jumala laps.
Olen osa tõelisest viinapuust - Kristuse elu kanal.
Olen Kristuse sõber.
Olen valitud ja määratud Kristuse poolt kandma Tema vilja.
Olen õigsuse ori.
Kuulun Jumalale.
Olen Jumala laps.
Olen Kristuse kaaspärija, jagades Tema pärandit koos Temaga.
Olen Püha Vaimu tempel ja Jumal elab minu sees.
Olen ühte liidetud Jumalaga ning üks koos Tema Vaimuga.
Olen Kristuse ihu liige.
Olen uus loodu.
Mind on lepitatud Jumalaga ja ma olen ise lepitusteenistuses.
Olen Jumala laps ja üks Kristusega.
Olen Jumala pärija, kuna olen Tema laps.
Olen püha.
Olen Jumala kätetöö Kristuses, et teha Tema tööd,
mille Tema on minu jaoks valmistanud aegade algusest.
Olen Jumala rahva kaaskodanik ja Tema pere liige.
Olen Kristuse vang.
Olen püha ja õige.
Olen taeva kodanik.
Mind on peidetud ühes Kristusega Jumalasse.
Olen Kristuse elu peegeldus, kuna Tema ongi minu elu.
Olen Jumala poolt valitud - püha ja vägagi armastatud.
Olen Jumala poolt valitud ja väga armastatud.
Olen valguse ja mitte pimeduse laps.
Olen püha - osasaaja taevasest kutsumisest.
Olenosa saaja Kristusest, jagades Tema elu.
Olen üks Jumala elavatest kividest, olles ehitatud üles vaimse kojana.
Olen valitud sugu, kuninglik preesterkond, püha rahvas -
osa inimestest, kes kuuluvad Jumalale ja kuulutavad Tema suursugusust.
Olen võõras selles maailmas, kus praegu ajutiselt elan.
Olen Saatana vaenlane.
Olen Jumala laps
ja saan sarnanema Kristusele, kui Ta tagasi tuleb.
Olen Jumalast sündinud ja kuri ei saa minusse puutuda.
Ma pole mingi tähtis tegelane,
kuid Jumala armust olen see, kes ma olen.
Kõik see vastab tõele tänu sellele, mida Kristus on minu heaks teinud
ja ainus viis sellest osa saada
on otsustada uskuda seda, mida Jumal ütleb.
Mul ja kindlasti ka sinul on kombeks end maha teha,
nii nagu teisedki meid maha teevad.
Kuid Jumal ei tee seda,
sest Ta näeb sind sellena, kes sa oled Kristuses.
Küsimus pole selles, et Ta ei näe meie puudujääke.
See, et oleme vabad ja elame Kristuses,
ei tähenda veel, et elaksime patuta.
Kuid tänu sellele õigsusele, mis on mu sisse pandud,
on mul ka võimalus elada õiget elu.
Kui me mõistame, et me pole vaid andeks saanud patused,
aga ka lunastatud Jumala pühad.
Piiblis nimetatakse u 300 korda uskmatuid patusteks.
Usklikke aga nimetatakse üle 200 korra pühadeks ja õigeteks.
Kas see tähendab, et ma olen täiesti patuta?
Kindlasti mitte!
Ka Kristuses kasvades maadleme me ikka teatud asjadega,
millest tuleb juttu veidi hiljem.
Kuid mul on siiski uus identiteet ja uus positsioon Kristuses.
Minu sees on täiesti uus elu.
Ta on kinkinud mulle uue vaimu ja südame.
See on see võrratu prohveteering Hesekieli raamatust,
et ta kingib need meile.
Süda on meie olemuse keskus.
Piiblis on öeldud:
"Hoia oma südant enam kui midagi muud,
sest sellest lähtub elu."
See tõde peab juurduma me südameisse,
sest ainuüksi südame kaudu saavad muutuda ka me meeled,
tunded ja tahe.
Seetõttu peame ka andestama oma südames.
Sa võid küll mõistusega mõista ja tunnistada midagi,
kuid see ei muuda kunagi su elu.
See tõde peab saama elavaks su jaoks,
kus sa ütled: "Ma usun seda!
Ma otsustan seda uskuda ja ma võtan selle omaks."
Piiblis kasutatakse sõna "süda" u 800 korda
ja üle 200 korra neist
viidatakse südame võimele arutleda.
"Nõnda nagu inimene oma südames mõtleb,
nõnda ta ka on."
195 korda on süda seotud tahtega
ja 165 korda tunnetega.
Me oleme harjunud arvama, et süda on me tunnete keskus,
kuid see pole nii - see on kogu me olemuse keskus.
Ja Jumal ise on võtnud võimust selle keskuse üle.
Ta on külvanud sinna oma väikese seemne.
Kuna me meeled olid algul harjunud elama iseseisvalt,
saame me muudetud läbi oma meelte muutuse.
See aga on võimalik tänu Kristuse meelele minu sees.
Tänu sellele uuele elule ja vaimule mu sees,
millest viimane juhib mind kõige tõe sisse.
Selle mõistmine aitab mul ületada palju takistusi elus.
"Aga sa ei tea, mida kõike mulle on tehtud!"
See ei muuda seda, kes sa oled Kristuses! Või muudab?
"Sa ei tea, kui halb ma olen olnud!"
See ei muuda seda, kes sa oled Kristuses!
"Sa ei tea, kui palju olen elus põrunud!"
See ei muuda seda, kes sa oled Kristuses,
sest elu Temas sõltub sellest, mida Tema on teinud sinu heaks.
Sa ei pea pingutama Tema pääste nimel,
vaid elama selle välja oma elus.
See on üks kasvuprotsess, milleni jõuame veidi hiljem.
Paljude inimeste jaoks on probleemiks ka kõik tulevikuga seonduv.
"Jah, Jumal andestas kõik mu senised patud,
aga mis mu homme tehtud pattudest saab?"
Kui Kristus suri kõigi su pattude eest, siis kui palju neist tulevikku jäi?
Ta suri nende kõigi eest.
"Kas see tähendab,
et nii mu mineviku, oleviku kui tuleviku patud on andeks antud?"
Just nimelt.
"Kas see annab mulle õiguse taas pattu teha?"
Paulus ise küsis seda sama ja vastas siis, et mitte.
Miks ma peaks tahtma pöörduda tagasi oma pattude juurde?
On oluline mõista, et sa pole vaid andeks saanud patune,
aga ka lunastatud Jumala püha.
Miks see nii oluline on?
Näide.
Oletame, et sa oled prostituut.
Sa teenisid sellega elatist ja selle järgi sind tunti.
Ühel päeval aga otsustas kuningas,
et andestab kõigile oma maa prostituutidele.
Ta andis selle kohta lausa seaduse välja,
kinnitades seda oma pitseriga
ja sa uskusid sellesse.
Uskusid, et sulle on andeks antud.
Kui kogu kuninga tegu olekski vaid piirdunud sellega,
oleks see siis muutnud su arusaama iseendast?
Vist mitte.
Aga su käitumist?
Vist mitte, sest see oli see, kes sa olid.
Aga mis siis, kui kuningas poleks ainult andestanud sulle,
aga ka valinud su enesele pruudiks ja abiellunud sinuga?
Kas see muudaks su arusaama iseendast?
Kas see muudaks su elamise viisi?
Kes on tänapäeva kogudus?
Kristuse pruut.
On nii?
Seetõttu on nii oluline mõista kogu evangeeliumit -
seda, et oled Jumala laps.
Sa elad seda välja.
See pole nii nagu tänapäeva vanemad kes ütlevad:
"Sa ei käitu küll, kui minu laps!"
Mida siis veel Jumal mõtleb, kui ütleme Talle: "Meie Isa..."?
Kui aga tead kindlalt, et oled Ta laps,
omab see ikka hoopis teist mõju su üle, kas pole?
Teadmine enese sees, mida see tegelikult tähendab.
Kristlased ei ole täiuslikud.
Me kasvame pidevalt Kristuses ja see on üks jätkuv protsess.
Samas aga on see võimalik tänu uuele elu seemnele,
mis on me sisse istutatud.
Mäletan oma aastate tagust koormat,
kui püüdsin pastorina aidata erinevaid inimesi,
kes maadlesid oma päästekindlusega,
negatiivse pildiga iseendast jne.
Iga pastor ja nõustaja teab,
et kui haiget saanud inimene ta jutule tuleb,
on enam kui kindel,
et nad ei tunne end hästi iseenda suhtes.
Seetõttu tahan kogu südamest, et nad teaks,
mida Jumal nende kohta tegelikult ütleb.
Nende, kui Tema laste kohta.
Seetõttu ju palumegi: "Meie Isa, kes Sa oled taevas..."
Isa tiitel on eeldavasti kõrgeim, mida Jumalale saad anda - minu Isa.
Ta on sinu Isa ja sina Tema laps.
Roomlastele 5:1 ütleb: "Et me nüüd oleme saanud õigeks..."
See on mineviku vormis, nii et me oleme selle juba saanud.
Meil on juba rahu Jumalaga.
Püüdsin illustreerida seda, minnes tagasi oma 8-klassi aega.
Elasime veel maal ja kooli käisin koolibussiga.
Igal teisipäeva pärastlõunal toimus meil religioonipäev.
See polnud otseselt kohustuslik,
kuid koolipäev oli sel päeval lühem,
peale mida igaüks sai minna vabalt valitud kogudusse.
Võis ka minna ühisesse õppesaali,
aga ma läksin ema poolt valitud kogudusse.
Kord ühel imeilusal sügispäeval
otsustasin selle religioonipäeva vahele jätta.
Mängisin hoopis pargis ja sõitsin pärast koolibussiga koju,
arvates, et nii lihtsalt pääsesingi.
Kuid ei pääsenud ma midagi!
Koolidirektor - välimuselt nagu Hitler, helistas mulle järgmine päev,
ning nüpeldas mind oma sõnadega nii et vähe polnud.
Lõppu aga lisas,
et vabastab mu õppetööst neljapäeval ja reedel.
Mõtlesin endamisi: "2 päeva kooliaresti?
Vaid seetõttu, et ei osalenud religioonipäeval?"
Kojuminek ei tundunud peale seda enam kuigi ahvatlev.
Mõlesin, et teesklen kaheks päevaks haige olemist,
kuid samas ei uskunud, et see läbi läheb.
Või siis mõtlesin teeselda kooli minekut
ja veeta päeva metsas.
Samas oleks jälle õde ära kittunud.
Olin omadega plindris.
Mida ma öelda tahan, on see,
et ma ei oodanud kohtumist nendega, kes olid minust nö kõrgemal.
Samas teadsin, et ema ligi hoides, leian siiski veidigi armu.
Nii läksingi ema juurde ja rääkisin kõigest, mis oli juhtunud.
Ema küsis: "Mida?"
Seejärel aga hakkas naerma ja ütles, et nad olid kooli helistanud
ja palunud mind vabastada koolist neljapäevaks-reedeks,
et saaksin kodus aidata maisi korjata.
Oleksin võinud pääseda kogu sellest loost,
aga Jumal korraldas nii, et ma ei pääsenud.
Kuid just niimoodi paljud kristlased Jumalat näevadki - kui põletavat tuld,
mistõttu kogu elu tuleb elada kui kikivarvul,
püüdes olla kangesti täiuslik.
"Kui ma ei tee kõike õigesti,
siis Jumal lihtsalt lajatab mulle haamriga!"
Kallid, see haamer on juba langenud!
See langes Kristuse peale, kes suri kõigi me eest
ja sellega on nüüd igaveseks ühelpool.
Sa pole mingi väeti patune vihase Jumala küüsis.
Sa oled püha armastava Jumala kätes,
keda on kutsutud minema täie julgusega Jumala ette.
Kui seda teaksid, sa lausa jookseksid Ta juurde,
vaadates silma puhtale armastusele.
Ta armastab sind!
Mitte seetõttu, et oleksid kangesti armastusväärne,
vaid seetõttu, et Jumal on armastus
ja see on Tema loomuses armastada sind.
See on see, mis muudab Ta armastuse tingimusteta looks -
tõsiasi, et Ta armastab sind.
Seda on oluline mõista,
sest armastus on kogu Jumala asjade tuum.
Piiblis on kaks peamist sõna, mis kirjeldavad armastust -
fileo ja agape.
Fileo viitab vennalikule armastusele.
Agape on Jumala armastus.
Muide, kas Jumal armastab sind?
Kas Ta armastaks sind rohkem, kui teeksid rohkem?
Ei.
Kas Jumal armastab mind rohkem kui sind?
"Ei armastagi või?"
Muidugi mitte!
Kuid tead sa ka, miks?
Sest Jumala armastus ei sõltu Tema armastuse objektist.
Jumal armastab sind seetõttu, et Ta on armastus.
Armastus on kannatlik ja lahke
ja see muudab selle tingimusteta armastuseks.
Jumal armastab mind ja kogu maailma
tänu sellele, kes Ta on,
mitte tänu meie tublidusele või püüdele vallutada Talle mägesid.
Kristlikus elus on kaks olulist asja.
1. Tõeline arusaam kogu evangeeliumi sisust
ja sellest, mida see sinu jaoks tähendab
ning kes sa selle põhjal oled.
2. punkt on veelgi olulisem - arusaam sellest, kes Jumal on.
Paulus ütles, et peab Kristuse tundmise kõrval
kõike muud tühiseks.
Kristuse ja Jumala tundmise kõrval.
Tunda Jumalat kui oma Isa ja eluandjat,
kelle ees kord kõik seisame ja aru anname.
Aastaid tagasi tuli üks pastori naine mu juurde,
kellel olid tohutud võitlused ja seda eriti ka mõtete tasandil.
Olles mõnda aega rääkinud, küsisin ta käest:
"Sa armastad ju Jeesus täiega, kas pole?"
Ta ütles: "Muidugi! Ta on mu Päästja, kes suri ristil mu eest."
"Sa armastad ka Püha Vaimu, kas pole?"
"Jaa, Ta on mu trööstija ja kõneleb minuga."
Ja siis ma ütlesin:
"Aga sulle ei meeldi Jumal Isana, on nii?"
Ja ta hakkas nutma.
Käisime üheskoos läbi ta lapsepõlve.
Ta ema oli oma sõnade poolest olnud hästi karm,
kuid probleem polnud mitte selles.
Probleem oli selles, et ta isa vaatas seda kui töll pealt
ega teinud midagi, et tütart ema eest hoida või kaitsta.
Ta ei teinud midagi, et sellist kohtlemist lõpetada
ja tütar ei suutnud seda mõista.
Seetõtu ta mõtleski, et Jumal seal taevas on ka nagu töll.
Jah, Jeesus läks ristile ja Püha Vaim tegutseb,
kuid Jumal ei tundu midagi tegevat.
Andsin talle portsu kuulamismaterjali Jumala omaduste kohta.
Ta kuulas neid 3 korda, kui neil polnud mingit mõju talle.
Olin hämmingus, sest ma tõesti usun Jumala Sõna õpetamisse ja jagamisse
mistõttu olin andnud talle parimad materjalid,
kuid need ei muutnud midagi.
Kuid siis ühel pärastlõunal muutus kõik.
Jah, ta teadis mõistusega, milline Jumal on, kuid mitte südamega
Piiblikooli tudengid täidavad teste Jumala kohta,
teades täpselt, milline Jumal on.
"Aga mida sa ise Jumalast arvad?" - "No, ma ei tea..."
Leides üles selle naise probleemi põhituuma,
oli korraga temas ruumi ka Abba Isale.
See jõudis talle kohale ja Jumal soovib seda meile kõigile.
Aga nüüd me teeme midagi,
mida teil oleks hea jätkuvalt korrata ja uuendada.
Usun, et igat ühte teist on elus tuhandeid kordi maha tehtud.
Kas pole nii?
Uuringud kinnitavad,
et iga positiivse asja kohta, mida laps enda kohta kodus kuuleb,
kuuleb ta kümmet negatiivset kommentaari.
Kooli minnes on see suhe 1:7
Ehk ühe kinnitava asja kohta 7 negatiivset ja mahategevat asja.
Uurimuses uuriti, mida teha selleks, et olukorda muuta
ja leiti, et ühe negatiivse mõtte tühistamiseks
läheb vaja nelja positiivset ütlemist.
See on teema, mille kohta Paulus ütleb:
"Kas te ei tea?"
"Kas te ei tea, kes te olete?"
"Kas te ei mõista, et Jumal on andestanud teile
ja kinkinud teile elu?"
Ja siis ta ütleb: "Kas te ei tea, et ma armastan teid?"
Kas te ei tea?
Jah, te olite patused, kuid Kristus suri teie eest.
Jumal ei säästnud oma ainust Poegagi!
Kas te ei tea seda?
See on midagi, mida peab ikka ja jälle enesele kinnitama.
Selleks, et see võiks positiivse mõttena juurduda,
peab seda ikka ja jälle üle kordama.
Seda, mida Piibel ütleb sinu ja Jumala kohta.
Nii et me vaatame koos läbi "Tõde Jumala kohta" materjali,
mida on hea veel kodus omaette uurida.
Nii et me loeme need asjad koos ette.
Ma ütlen lahti valest,
et mu Isa Jumal on kaugel ega huvitu minust.
Võtan rõõmuga vastu tõe,
et mu Taevane Isa on lähedal ja kaasas mu eluga.
Ma ütlen lahti valest, et Isa Jumal on tundetu ja hoolimatu
ning võtan rõõmuga vastu tõe, et Isa Jumal on hea ja kaastundlik.
Ma ütlen lahti valest, et Isa Jumal on karm ja nõudlik
ja võtan rõõmuga vastu tõe, et Isa Jumal on aktsepteeriv
ning täis rõõmu ja armastust.
Ma ütlen lahti valest, et mu Isa Jumal on passiivne ja külm
ning võtan rõõmuga vastu tõe, et mu Isa Jumal on soe ja südamlik.
Ma ütlen lahti valest,
et mu Isa Jumal on eemalviibiv ja liiga hõivatud mu jaoks
ning võtan rõõmuga vastu tõe,
et mu Taevane Isa on alati minuga ja tahabki olla koos minuga.
Ma ütlen lahti valest, et mu Taevane Isa on kannatamatu,
vihane ja tõrjuv
ning võtan rõõmuga vastu tõe,
et mu Taevane Isa on kannatlik ja pika meelega,
tundes rõõmu neist,
kes panevad oma lootuse Tema vankumatusse armastusse.
Ma ülen lahti valest, et mu Isa Jumal on õel, julm ja vägivaldne
ning võtan rõõmuga vastu tõe,
et mu Taevane Isa on armastav, õrn ja kaitsev.
Ma ütlen lahti valest, et mu Isa Jumal kõrvaldab elust igasuguse toreduse
ning võtan rõõmuga vastu tõe,
et mu Taevane Isa on usaldusväärne ja tahab anda mulle täisväärtusliku elu
Tema tahe mu suhtes on hea, täiuslik ja vastuvõetav.
Ma ütlen lahti valest, et mu Isa Jumal on kontrolliv ja manipuleeriv
ning võtan rõõmuga vastu tõe, et Ta on täis armu ja halastust
ning kinkinud mulle ka vabaduse läbi kukkuda.
Ma ütlen lahti valest, et mu Isa Jumal on hukkamõistev ja mitte andestav
ning võtan rõõmuga vastu tõe, et mu Taevane Isa on õrn ja andestav
ja Tema süli on alati avatud mu jaoks.
Ma ütlen lahti valest, et mu Isa Jumal on tähenärija ja perfektsionist
ning võtan rõõmuga vastu tõe,
et mu Taevane Isa tahab aidata mul kasvada.
Ma olen Tema silmatera.
Jumal armastab teid.
See on Tema loomuses armastada teid.
Palvetame koos.
Aitäh Sulle, Isa, kõige eest, mida oled meie heaks teinud.
Me oleme need, kes me oleme, tänu Jumala armule.
Täname Sind, et oled ilmutanud end mitte vaid oma Sõna läbi,
aga ka reaalse isikuna,
et võiksime vaadata Jeesuse peale
ja näha, kes me võiks olla ning milliseks saada.
Et me võiks vaadata ülima armastuse silmi,
kus pole mingit pattu ega ebatäiuslikkust.
Jumal aita meid sel teekonnal,
kus igatseme üha enam muutuda Sinu sarnaseks.
Me palume seda Jeesuse nimel, aamen.