PEOPESAL
Tere tulemast taas "Peopesal" saatesse,
kus täna räägime üsna raskest, samas äärmiselt olulisest teemast,
mis on tänapäeval igati akuutne.
Minu tänane külaline on Matti Leisola,
kes saab peagi rohkem sõna,
kuid palvetame veel enne seda.
Kõikväeline püha Jumal - Isa, Poeg ja Püha Vaim.
Kõikväeline maailma Looja.
Täname Sind, et võime tulla Su palge ette.
Mitte vaid selleks, et ainult rääkida Sinust,
aga ka jagada Sinust midagi.
Seda mitte vaid oma sõnades, aga ka oma olemuse ja tegudega.
Sa oled loonud meid kõiki me emade ihus
ja tead isegi me juuksekarvade arvu.
Tänud Sulle, et oled kaasas meie vestlustes
ja tõstad esile asju, mis tulevad otse Sinu kui Isa südamest.
Sinu, kui kõikväelise Looja südamest.
Tänu Sulle Isa, Poeg ja Püha Vaim. Aamen.
Tere tulemast, Matti!
Oled eriti viimaste nädalate jooksul olnud hästi tegus,
kuid las ma esitleda sind selle pika nimekirja põhjal,
mis kätkeb erinevaid "tiitleid" ja positsioone.
Ma olen pensionär.
Oled tõesti ja seda on hea tuua esile just seetõttu,
et sa oled täiesti uskumatu kuju.
Oled diplomeeritud insener,
olles omandanud ka doktorikraadi tehnikateadustes.
Oled kaitsnud väitekirja Šveitšis.
Teinud mitmeid uurimistöid,
mis on saanud nii positiivset, kui negatiivset tagasisidet.
Kuidas on see võimalik, et oled ühtaegu armastatud ja vihatud?
See on väga lihtne igaühe puhul,
kes vähegi julgeb oma arvamustega lagedale tulla.
Eriti nende arvamustega, mis ei ühti üldsuse omadega.
Sel juhul on vihameelsed reaktsioonid kerged järgnema.
Millised siis on need teemad,
mille osas oled üldsusega eriarvamusel?
Euroopat on väga pikalt valitsenud naturalistlik maailmavaade,
mis puudutab kõiki eluvaldkondi ja mitte ainult teadust.
Filosoofiat, teoloogiat, psühholoogiat - mis tahes valdkondi.
Üldine arusaam on see, et Jumalat pole olemas
ja inimene saab ise kõigega hakkama.
Humanism on üks viise, mis seda seisukohta peegeldab,
et inimene on vaid iseendast sõltuv.
Kui aga seada see kahtluse alla ja öelda, et see pole nii;
et see on täiesti vale lähenemisviis
ega anna elule ega suurtele küsimustele
mingit alust ega vastuseid.
See ajab inimesed närvi ja teeb pahaseks.
Kui aga puudutada inimese usulist poolt ja südant,
on samuti sagedane reaktsioon pigem vihameelne.
Ehk kõik meie inimlikkust puudutav on väga õrn teema.
Sina aga oled saanud eriti tuntuks
tänu kõigile teemakäsitlustele evolutsiooni ja loomise vallas,
küsides, kas meil on Jumal, kes lõi kogu maailma
või sai kõik tõesti alguse suurest paugust.
Kasutada loomise juures eesti keeles inglise keelsest sõna "create"
ei kõla just eriti hästi.
Eks see ole sama, nagu sõnaga fundamentalismgi,
millest on samuti saanud kui vandesõna,
kuid mis algselt oli ju igati normaalne sõna.
Ehk see tegeleb samuti arusaamisega loomisest.
Kui mõelda kahe põhisuuna peale neis arusaamades,
siis üks on see, et kõik on kujunenud erinevatest ainetest
just selliseks nagu me seda täna näeme
ja seda ilma mingi otsese põhjuseta.
Või siis teine suund on see, et kõik on loodud ja tehtud.
Piibel lähtub sellest, et Jumal on loonud kõik.
Või nagu Johannese evangeelium ütleb:
"Alguses oli sõna."
Ehk siis Piibli kohaselt on kõige aluseks sõna, informatsioon -
logos.
Samas kui kaasaegsed teaduslikud seisukohad väidavad,
et sellist asja pole olemas ja kõik on sündinud juhuse läbi.
Ja kõik on seletatav ainete läbi.
Ehk kui inimesest sai enam materialist ja ta hülgas Jumala,
siis ta põlgas ka täiesti ära selle osa,
kuidas maailma Jumala seisukohalt uuritakse ja nähakse.
Vaadeldes erinevate maade rahvaid ja kultuure,
siis kõigi nende seas on alati usutud, et keegi on kõige olemasoleva loonud.
Kõigis uskudes ja loodususkudes ülistatakse kedagi suurt ja kõrgemat.
Võtame kasvõi need Piibli aja hõimud, kes teenisid Baali jumalaid,
keda nad tegelikult ei tundnud.
Nii et kui Paulus Ateenasse jõudis ja nende jumalate kujusid nägi,
siis ta ütles: "Näen selle kõige põhjal, et teil on suur austus jumalate vastu,
mistõttu tahan ilmutada teile seda, mida te enese teadmata kummardate.
Jumal ei ole teist kellestki kaugel."
Me käsitleme seda loomise ja Jumala teemat
oma järgmises osas veelgi põhjalikumalt.
Kuid tahaksin siinkohal lugeda ette ühe infolõigu,
mille vahetult enne seda saadet lehest välja lõikasin.
Hispaaniast leitud neandertallaste säilmete põhjal tehtud uuringud
on toonud selgust selles osas,
et tolle aja inimesed sõid lihale lisaks ka juurvilju, pähkleid ja marju.
Säilmed leiti El Saladillos, Hispaanias,
kus neandertallased elasid 50 000 aastat tagasi
ja neile sarnased hõimud 28 000 aastat tagasi.
Mis sa selliste uudiste peale kostad,
mida esitletakse meile kui teadusala uusimate leidudena
ja mida viimsel ajal esineb üsna tihti.
Kahjuks on nende avalike teaduslike teadaannetega sageli nii,
et ei tehta vahet selle vahel, mis on avastus ja mis on tõlgendus.
Nii on loodusteadustes võimalik mõõta asju
ja teha korduvalt erinevaid katseid,
mis samas tekitavad pidevalt uusi küsimusi.
Võtame näiteks toitumise valdkonna,
kus suhkur oli mingi aeg tagasi "suhkru vägi",
nüüd aga juba mürk.
Ühed ütlevad, et piimarasva ei tohi tarbida,
samas kui uued uuringud väidavad, et need on just head.
Nii et teadusega käib kaasas teatud laadi ebakindlus.
Samas aga kui vaadata ajalugu, kus on asjad, mida ei saa korrata,
siis leides neandertallase luud,
me saame vaid tõlgendada teatud asju.
Aastatuhanded on vaid hinnang,
sest me ei saa väita midagi kindlat selle ajaloo kohta,
mis jääb väljapoole kirjapandud ajaloost.
See aga tõstatab küsimuse, kui täpne see ajaarvamine on?
Mida see aeg endast kujutab
ja milline see neandertallane üldse oli?
Kord on öeldud, et nad elasid enne inimkonda,
siis jälle, et samal ajal inimkonnaga.
Ehk siis see kõik on ajaloo kirjeldamine,
mis jääb teatud raamidesse, mille põhjal asju tõlgendatakse.
Kaasaegne teadus tõlgendab bioloogilist ajalugu
evolutsiooni raamistiku kaudu ja piires.
Nii et kõik avastused seatakse evolutsiooni piiridesse.
Sa oled uurinud biomeditsiini, mistõttu kas ongi nii,
et ajalugu on täis suuri auke, mida inimene ise täidab,
saamaks terviklikku pilti.
Kuid samas need augutäited võivad olla täiesti väärad?
Inimene tahab alati saada terviklikku selgitust asjadele.
See on kõigis kultuurides nii.
Olen käinud mitmeid kordi Jaapanis ja mul on Indias teadlastest tuttavaid -
kõigis kultuurides selgitatakse terviklikkust
ühel või teisel moel.
Läänemaades on muidugi pikka aega valitsenud kristlik arusaam
ehk siis Piibel ja kõik see, mida ristiusk õpetab,
on olnud aluseks meie kultuurile ja mõtteviisile.
Kuid see on hakanud tasapisi tahaplaanile jääma,
kui mitte öelda, et inimeste arusaamades täielikult.
Selle asemele on tulnud materialistlik loomise lugu -
arusaam, et ained on meid loonud ja seda ilma vähimagi põhjuseta.
Meil on palju teadlasi, kes väidavad, et me olemasolul pole mingit põhjust.
Kui mõelda, milleni see kõik viib... Eriti veel me noori!
Käisin mitmeid kordi Kirkkonummi keskkoolis õpetamas,
kus oli üks aine, mis sisuliselt väitis,
et elul pole mingit tähendust ega tähtsust,
mistõttu pole väga vahet, kas ma suren nüüd või 50 a pärast.
See röövib igasuguse lootuse.
Kui mõelda, et su olemasolul pole mingit tähtsust...
Miks üldse elada.
Tõmbaks lihtsalt vee peale.
Laseks maha.
Nagunii pole midagi kaotada.
Kuid kuidas üldse taoline vale sai tungida maailma?
Mis juhtus ja millal me inimestena loobusime Jumalast?
No eks see ilmselgelt sai alguse juba 1 Moosese 3 peatükis,
kus vale röövlina sisse tungis.
Nii et vale ja tõde on omavahel sõdinud kogu aja.
Ons' vale võitmas?
Lõplikult kindlasti mitte, kuigi võib hetkel olla võimupositsioonil
Eks see ole alati olnud nii,
et kuigi me Soome kogukondade ühtne arusaam
on tuginenud ristiusule,
siis tõeliste kristlaste arv on olnud siiski väike.
Nii nagu 2000 aastat tagasigi
pidi Jeesus ütlema variseridele ja pappidele,
et nad teenivad küll Jumalat oma sõnadega,
aga nende südamed on Jumalast kaugel.
Kuid see ühine arusaam sellest, et Jumal on kõik loonud,
et elul on tähendus
ja inimene võib jõuda Jumala kohtujärje ette,
kandes vastutust oma tegude eest -
siis see arusaam oli paljudel ikka erinev.
Nii nagu õigest ja valestki saadi erimoel aru.
Kui vaadata vanaaja filme,
siis seal head olid head ja halvad olid halvad.
Tänapäeva filmides on need asjad sassis.
Lisaks sellele veel valge maagia, mis ajab need asjad veel enam sassi.
Kuidas sa teadlasena julged ujuda vastuvoolu?
Olla eriarvamusel enamusega; sisuliselt kui kogu maailmaga.
Või on usklikke teadlasi teisigi?
Ikka on.
Muide, ma olen oma loomult argpüks
ja ma arvasin, et kõik inimesed on oma loomult argpüksid.
Mind on väga julgustanud sellised vennad nagu Mooses,
kes mitmeid kordi seisis silmitsi hirmuäratava ülesandega.
Nii et mu julgus ei lähtu minust endast,
vaid isiklikust ühendusest suure Jumalaga.
Mõeldes kasvõi Taaveti peale, kes läks Koljatile vastu
üsna lootusetus seisus.
Talle püüti küll kuningas Sauli rüü selga panna,
kuid see oli ülisuur ja lohises eeldavasti järgi,
nii et ta võttis selle seljast.
Nii ütles ta ka, et ta läheb välja Jumala nimel
ja mitte omas jõus ega väes.
Nii et see on see, kuhu kõik taandub,
sest oma loomult olen ma päris arg.
Eks see ole kohe kindlasti sõltuv Jumala jõust,
sest olles lugenud su raamatust kõiki neid tõeliselt raskeid olukordi,
millesse oled sattunud...
Sind on püütud takistada loenguid pidamast,
on tühistatud etteasteid, pilgatud.
Üks räigemaid asju oli üks sõnum, mis sulle saadeti ja kus öeldi otse, et:
"Käi põrgu ja joo seda Jeesuse verd, millest nii väga kuulutad!"
Ehk siis ikka väga julmad sõnumid.
Mis tunde see sinus tekitab ja kuidas see su peret mõjutab,
olles langenud päris karmide rünnakute ohvriks?
No ega see alguses muidugi meeldiv olnud
ja ega see inimlikult võetuna praegugi meeldiv ole.
Kuid antud hetkel see on juba see, mida otsekui ootad.
Nii nagu apostlidki, kes pidasid seda lausa rõõmuks,
kuid neid taga kiusati,
sest siis nad tundsid, et on Kristust väärt.
Seetõttu võin kristlasena oodata seda sama,
sest ütles ju Jeesus isegi,
et nii nagu Teda taga kiusati, nii kiusatakse meidki.
Jeesust nimetati kurjadest vaimudest vaevatuks.
Paulust nimetati mässajaks, mässu algatajaks ja paljuks muuks.
Seetõttu mõtlen, et see on hea märk, kui mind taga kiusatakse,
sest see näitab, et olen õigel teel.
Nii et kui ma kedagi närvi ajan, siis see mind enam väga ei morjenda.
Kuigi nagu öeldud - inimlikult pole seda kerge taluda,
sest eks meile kõigile meeldi teistele meeldida
ja kõik kiidaks kõigele me tehtavale takka.
Nii et kui mind kusagil kristlikel üritustel
kangesti imelise inimesena tutvustatakse,
siis ma ütlen alati, et see on mittepiibellik,
kuna Jaakobus ütles, et inimesed kiusavad nõrgemaid,
pidades ennast ei tea, kelleks.
Nii et kogedes maailma poolt tagakiusu,
tuleb endale ausalt tunnistada, et ma olen vaid üks paljude seast.
Mulle on antud eriline ülesanne teha teatud asju
ja ma saan kasutada seda Jumala heaks.
Lisaks sellele, et Jumal on õnnistanud su tööd
ja sa oled elus edasi liikunud,
oled sa siiski kogenud ka palju vastulööke.
Nii et oled sa tõesti nii hea teadlane, et vaatamata kõigele vastuseisule
oled jõudnud tänases teadusmaailmas sinna, kuhu oled?
Sellele on nüüd küll väga raske vastata.
Ütleksin nii, et mul on olnud palju häid toetajaid,
kes vaatamata vahel eriarvamustele, on siiski julgustanud ja toetanud mind,
avades ka uksi mu ees.
Olen mitmeid kordi kogenud osade professorite pahameelt,
kuid kutsusin neid kord endaga Piiblit uurima -
olime koos mina ja kolm professorit -
ning ma põhjendasin neile, miks ma olen kristlane.
Mispeale nad tõdesid,
et said kordki elus selgeid ja konkreetseid vastuseid.
Ja üks neist lisas,
et selle ala esindajad on sageli kui seep,
kes libisevad oma arvamistega kui käest.
Samas üks mu juhtidest lahkus kord ühelt mu seminarilt,
kuid hiljem said meist head sõbrad,
kui ta nägi, et mu uurimisrühma töö andis häid tulemusi.
Ta oli sellest lausa vaimustuses.
Nii et enne ta surma olid meil temaga vägagi head ja sügavad jutuajamised.
See, kuidas meid ümbritsevad inimesed reageerivad,
sõltub paljuski sellest, kuidas me ise neile reageerime.
Kui hakkad sõdima, siis lahingusse sa ka sattud.
Piiblis on öeldud, et rahulik vastus vaigistab raevu.
Siinkohal tekkis selline mõte,
et kas mitte just teadus ei peaks olema avatud
kõigile võimalustele, sh siis ka usule?
Miks teadus peaks sulgema end ühe konkreetse valdkonna ees,
kitsendades sellega oma vaatevälja ja arusaamasid,
kui ühe valdkonna täiesti ära blokib.
On tõsi, et ideaalmaailmas tähendab teadus avatust
ja tõe otsimist.
Nii on ka tõelise teaduse juured saanud alguse kristlusest.
Teatud teadlased väidavad lausa avalikult,
et kaasaja teadus on ristiusu laps.
Mõned tunnustatud teadlased nagu Newton, Faraday, Maxwell,
Lois Pasteur - nad kõik olid tunnustatud kristlased
ja selles ei nähtud midagi imelikku.
Pasteur ütles, et ta teeb teadust Jumala auks.
Kuid niipea, kui teadus hakkas võtma naturaal-filosoofia suunda,
siis see kitsendas seda kõike.
Teadus polnud enam see, mis juhtis tõendite allikani,
vaid kui mänguväli, kus aktsepteeriti vaid ainelisi selgitusi.
Täiesti uskumatu!
See on kahetsusväärne.
Sinu raamatu "Evolutsiooni usu imedemaal" alguses
ütleb Paul Feyerabend Šveitšist:
"Teadlased ei piirdu vaid oma mängumaaga,
pidades kinni teaduslikest piiridest ja seaduspärasustest.
Nad tahavad muuta teaduslikud reeglid üldkehtivateks,
muutes need osaks ühiskonnast.
Seetõttu lasevad nad käiku kõik nende valduses olevad võtted,
argumendid ja propaganda.
Nad kasutavad selleks ajakirjandust, hirmutamist ja muud lobbi-tööd,
saavutamaks oma eesmärki."
Päris tõsine väljaütlemine.
Paul Feyerabend on tuntud teadlane ja füüsik,
kellel seminaril minagi osalesin, kui Šveitšis käisin.
Ta kutsus sinna seminarile ka kirikuõpetajaid ja pappe,
olles pärast neis äärmiselt pettunud,
öeldes, et kirikuõpetajad olid kui vagurad lambad,
andes teaduse ja materialismi ulguvatel huntidel
kontrollida kogu olukorda.
Ja Paul Feyerabend pole ise üldsegi mitte kristlane!
Ta oli professoriks Kalifornias ja kapteniks oma aja natsi armees.
Ta sai 2. Maailmasõja ajal raskelt haavata
ja on kirjutanud mitmeid väga radikaalseid raamatuid.
Ta ütles, et teadusest on saanud uus usk;
agressiivne uus usk, mis kaitseb täiega oma territooriumi,
tõrjudes ära igasuguse teistmoodi mõtlemise.
See tuleb eriti hästi esile ka neis rünnakutes,
mida näiteks kristlaste vastu kasutatakse.
Absoluutselt.
Üks füüsika ala laureaat ütles,
et suurim teene, mida kaasaja teadus võib teha,
on hävitada kogu usk maailmast.
See on ikka päris kurb
ja kui mõelda ka nende kirikuõpetajate peale,
siis nii meil Soomes kui mujalgi on kirikuõpetajaid,
kes toetuvad evolutsioonile
ja peavad neid, kes usuvad Loojasse, täiesti eksinuteks.
Et siis sellised inimesed esindavad kirikut.
Olen selliste asjadega palju kokku puutunud,
kuigi eks meil ole ka kirikuõpetajaid, kes nii ei arva.
Kuna aga ülikoolide õpetus tugineb naturaal-filosoofiale,
siis see muudab ka usuteaduse kaudu Piibli tõed suhteliseks
ja Jumala tähtsusetuks.
Pole siis ime, et inimesed hakkavad juba koolist saati nii mõtlemagi,
kui neil pole just eelnevat tugevat vundamenti all.
Peetrus ütleb oma 2.kirjas,
et me ei tohiks lasta tõugata end oma kindlalt aluselt.
Ehk kui me loobume uskumast, et on vaid üks ja ainus tõde,
avame me ukse kõikvõimalikele asjadele.
Tänapäeva kirikus on kõik muu aktsepteeritav
va see, et olemas absoluutne tõde ja vale,
või et on olemas patt.
Sõna patt ei võeta enam suu sissegi.
Mäletan ise, kui olin ühes kirikus kõnelemas
ja kirikuõpetaja hoiatas mind juba ette, et neil ei kasutada seda patu-sõna,
kuna see ahistab inimesi.
See on ainus sõna,
mis paneb inimesed tõeliselt tajuma oma süüd.
Sest kord seisame me kõik süüdlastena Jumala palge ees.
Ja kui me siin maa peal polegi süüdi, siis Jumala ees kindlasti.
Nii et ma parem astun Ta kohtujärje ette koos kaitsjaga,
kui üksi oma süüga.
Igal inimesed on oma salajased saladused,
millest kellelegi ei räägita,
kuid üks päev kuulutatakse neist siiski katustelt.
Nii on.
Tahaks siinkohal lugeda veel
ühe su mõttekaaslase Valdis Smith'i mõtteid,
kes on öelnud näiteks järgmist:
"Kuidas küll äratada rahvast,
kellele on aastakümneid õpetatud valesid asju?
Kui kogu koolitussüsteem on rajatud sellele, et 2+2=5,
siis kuidas saada inimesed uskuma, et see on tegelikult 4?"
Temastki ei peeta väga lugu,
kuigi ta on vägagi hinnatud ja pädev teadlane.
Valdis Smith'i mõtted on avaldanud nii mulle, mu naisele
kui kogu me perele tohutult suurt mõju.
Mäletan esimest kohtumist temaga 1980 aastal.
Mul oli vaid 1 küsimus, mida tahtsin küsida ta käest.
Olin teadlik kõigist tema teaduslikest teenetest -
ta oli patenteerinud 300 asja,
ta oli NATO-jõudude nõuandja,
neljas ülikoolis professoriks ja mida kõike veel.
Kuid ma tahtsin küsida ta käest, kas ta loeb ka Piiblit?
Ma ei unusta iialgi, kuidas ta patsutas mulle õlale ja ütles:
"Noormees, see on väga hea küsimus!"
Mispeale ta teatas,
et nad loevad hommikul ärgates koos abikaasaga lõigu Piiblist
ja palvetavad.
Hommikusöögi järel ta luges lõigu Piiblist ja palvetas.
Lõunasöögi ajal samamoodi jne.
Sellest hetkest alates võtsime meiegi selle kombe omaks
ja see on lähendanud nii mind kui mu naist
kui kogu meie pere omavahelisi suhteid.
Oleme 50 abieluaasta järel endiselt õnnelikult koos.
See on tõesti imeline!
Ehk siis peab tõdema,
et selleks, et püsida tões, peame püsima palves
ja osaduses Jumalaga.
Ja Piibli sõnas.
Piibli sõnas, mis on tähendusrikas,
kuigi üks kirikuõpetaja ütles otse tele-eetris,
et see on vaid muinasjuturaamat.
See on kõige tähtsam raamat, mis on muutnud kogu mu elu.
Kui aga küsida selle ründajailt, mis oleks siis parem raamat,
ei oska keegi nimetada ühtegi, sest paremat raamatut pole olemas.
Nende meelest on parem raamat kaasaja humanistlik lähenemine,
et igaüks saab mõelda, mida tahab.
Mul on üks jaapanlasest sõber, kes uurib inimese aju
ja kes sõdis pikka aega Piibli lugemise vastu.
Kuid kui ta seda kord siiski lugema hakkas, ütles ta,
et sellele ei saa vastu seista, vaid seda peab uurima.
Täna on ta aga pühendunud usklik, kes räägib kõigile teistele Jumalast
ja usu mõjust aju tegevusele.
Nii et ta ühildab oma usu oma tööga.
Fakt, et Piiblit nii palju vihatakse, on ehk märk sellest,
et seal peab olema midagi huvitavat.
Nö "muinasjuturaamatu" kohta
äratab ta ikka väga palju tundeid ja kära.
Kuigi avalikkus tunneb mind eelkõige teadlasena,
on väga palju mu tööst olnud siiski seotud inimestega.
Usun, et koduste piiblitundide käigus on meilt läbi käinud u 400 inimest.
Olen öelnud nii oma õpilastele kui ka teistele inimestele,
kellele olen õpetanud Johannese evangeeliumi,
et peale 3-ndat õppetundi
nad kas hakkavad armastama või vihkama seda,
kuid külmaks ei jäta see kohe kindlasti kedagi.
Selle teema juurest on hea jätkata juba järgmisel korral,
aga võiksid sa palun palvetada selle osa kokkuvõtteks?
Ikka.
Jeesus, Sa tulid siia maailma
ja Sinust räägib meile näiteks Johannese evangeelium,
mis ütleb, et Sinu läbi on kõik loodud.
Sa oled loonud selle maailma nii,
et iga inimene, kes vähegi maailma tähele paneb,
teab, et Jumal on olemas.
Seda lausa nii, et nad ei saa end kuidagi õigustada,
kui püüavad eitada loomise reaalsust.
Piibel nimetab neid rumalateks, kui nad seda teevad.
Samas ütleb Piibel sedagi, et Jumala kartus on tarkuse algus.
Palume, et me võiks alati seista tõe poolel ja valede vastu.
Palume, et me elude kaudu võiks keegi teinegi leida tõe,
saades vabaks oma hirmudest ja varjatud saladustest,
astudes Sinu loodud valguse sisse.
Sest pole midagi paremat, kui puhas südametunnistus
ja rahu Jumalaga.
Tänu Sulle Jeesus selle eest, kes Sa teed selle võimalikuks.
Aamen. - Aamen.
Aitäh!
Tõlge: Anne-Ly Raukas