PEOPESAL
Tere tulemast vaatama taas "Peopesal" saadet.
Minu tänaseks külaliseks on ps.Mikko Matikainen,
kellega jätkame täna sealt, kus eelmine kord pooleli jäime.
Täna aga räägime lähemalt "Kristuse sarnasest elust".
Tere tulemast, Mikko! - Tänan!
Enne aga, kui teema juurde asume, palvetame veel üheskoos.
Tule, Püha Vaim!
Tule, püha Jumal - Isa, Poeg ja Püha Vaim!
Me vajame Sind siin täna.
Me vajame Sind igal eluhetkel,
et muutuda üha enam Kristuse sarnaseks.
Et meist võiks saada need,
kes me tõesti oma sisemuse ja loomu poolest oleme.
Need, kelleks Isa meid on loonud
ja kellena oma peopesadesse kirjutanud.
Juhi meid, Püha Vaim, et me Mikkoga räägiks vaid sellest,
mis puudutaksid inimesi ja tooks esile tähtsaid asju
nii Piiblist, kui Jeesusest enesest.
Tahame usaldada kõik oma mõtted, tunded, ihu ja tahte
Sinu hoolde, Jeesus.
Sina oled selle saate peakülaline ja meie peamine jututeema.
Täname Sind, et oled siin koos meiega.
Aamen.
Mikko, tahame sinuga rääkida ühest L-10-T programmist,
mis mulle küll ei ütle mitte kui midagi.
Ehk siis, räägi palun sellest veidi lähemalt.
L-10-T on üks lühend,
mis viitab Luuka evangeeliumi 10.peatükile
ja sellest lähtuvale eluviisile.
See T seal lõpus tähendab aga transformatsiooni ehk muutust.
Jutt käib väga lihtsatest asjadest,
mida me kristlastena peaks ka rakendama,
kuid mis on meie jaoks siiski kui kaotsi läinud.
Mulle meeldib see programm oma äärmise lihtsuse tõttu,
kuna seal on vaid 5 asja, mida meelde jätta.
Kuid kui neid igapäevaselt rakendada, märkad ka,
et su oma mõtteviis ja teiste inimestega ümber käimine,
muutuvad.
Me räägime sageli oma mõtteviisist, mõttemaailmast ja suhtumistest,
mistõttu ootan huviga, mis sul selle kohta täiendavalt öelda on.
Miks just see programm?
Mille poolest see tänapäeva Soomele vajalik võiks olla?
Lausanne'i liikumine on ülemaailmne evangeelne liikumine,
mis 2010 aastal Kaplinnas toimunud konverentsil
seadis oma uusi eesmärke.
Leiti, et kui kogudused ja ka kristlased oma argielus
rakendaksid enam seda L-10-T programmi,
aitaks see täita enam kui 80% seatud eesmärkidest.
Ainuüksi selle programmi järgimine, mis on nii lihtne.
Väga muljetavaldav - 80%!
On tõesti, kuid see eeldab ka me mõttemaailma muutmist.
Samas mõtlen endise kirikuõpetajana,
et see ei röövi kuidagi meie seniseid tegevusmalle,
vaid lisab sellele veel olulist vürtsi juurde.
Seetõttu usungi, et oleks hea saada see programm ka Soome
ja seda mitte vaid Luteri kirikusse, vaid teistessegi kogudustesse.
Miks just Luuka 10 peatükk?
On ju Piibel ja eriti Uus Testament täis näiteid Jeesusest
ning sellest, kuidas muutuda Tema sarnaseks.
Et miks just Luuka 10.peatükk?
Lõuna-Aafriklane Willem Joubert koos osade teiste meestega
leidis just Luuka 10.ptk'st need algselt 4 ja hiljem 5 põhimõtet,
mille järgi oleks hea oma elu seada.
Mulle meeldib see ka seetõttu,
et seda suudab täita, kes iganes meist.
On inimesi, kes ütlevad, et nad on nii häbelikud,
et nad ei julge kellelegi Jeesusest iitsatadagi
ja seetõttu ka ei tea, mida sellises olukorras teha.
Kuid selles programmis on nii palju lihtsaid samme,
ilma, et sa peakski ütlema välja nime Jeesus.
Lihtsalt hakka elama nii, et oled ise valvel ja ärkvel
ning samas lähedane kellelegi,
ilma, et neile Jeesusega närvidele käiks.
On see siis kui üks evangeeliumi kuulutamise mudel?
Ühtpidi tõesti.
Kuid samas rõhub see palvetavale eluviisile,
mis muudab mu südame
ning kuhu siis juhuslikult võib sekka sattuda ka olukordi,
kus saad jagada oma elu ja põhimõtteid.
Tähendab see siis seda,
et ma saan algul midagi ise, kui õpin Kristust paremini tundma
ja seejärel hakkan juba automaatselt Tema "lõhna" ja sõna välja jagama?
No ma nüüd päris automaatselt ei suudaks midagi jagada,
kuna ma pean esmalt teadvustama endale neid asju.
Kuid selge on see, et kui oled palju saanud,
on ka palju, mida edasi anda. Ja see on tähtis.
Samas on seda L-10-T programmi tõlgitud väga paljudesse keeltesse -
hispaania, saksa, prantsuse, hiina jms. keeltesse.
Hiina kogudused just kaaluvad praegu,
kuidas seda programmi käiku lasta,
nii et L-10-T juht on nendega ses osas läbirääkimisi pidamas
ja seda lähemalt tutvustamas.
Tundub väga suure ettevõtmisena.
Siin on öeldud, et see on lihtsasti rakendatav eluviis,
mis muudab sind ja sinu ümbrust,
lastes Jumala armastusel tulla esile keset tavalist argipäeva.
Väga vinge!
Kuidas see siis välja näeb?
On vinge tõesti!
On tõesti!
See kõlab väga eriliselt.
Kõlab küll nagu teleraklaamina, aga õnneks pole seda mitte.
Kuid mis selle käigus siis toimub?
Ütlesid, et kõik saaksid sellega hakkama.
Erinevas vanuses ja eri taustaga...
Nii häbelikumad, kui julgemad.
Proovides jagada seda L-10-T väiksemateks osadeks,
siis mida see endast kujutab ja mida endas kätkeb?
Mida ma kogu selle loo juures mõistma pean, et olla üks neist?
See kätkeb endas 4 sammu ja ühtset osadust.
Esimene mõte on see, et kus iganes sa ka ei liigu -
bensiinijaamas, kaupluses või tööl -
sa võid oma mõtteis õnnistada inimesi ja palvetada nende eest;
paluda Jumala õnnistust nende üle.
Kuna praegu on Soomes majanduslikult raske aeg,
siis ükski palve meie ärimeeste ja üldse tööinimeste eest pole liiast.
Palve, et jaguks ikka tööd ja loovust.
Et see loovus, mille Jumal on inimestele andnud,
võiks tulla esile.
Nii et see on õnnistamine.
See on just see, mille poole ise olen püüelnud
ja mille osas tean ka inimesi,
kes on läinud oma tavapärasesse tööpaika -
pisut varem, kui teised kolleegid
ja õnnistanud iga inimese töölauda.
Õnnistanud inimesi täiesti ilmalikes tööpaikades.
Usun, et see puudutab kõiki inimesi, keda päeva jooksul kohtame
ja keda alati õnnistada võime.
Mu enda puhul kehtib see, et igakord, kui näen mõnda kiirabi
või toimunud õnnetust,
hakkan ma automaatselt palvetama neisse kaasatud inimeste pärast.
Ja ka nende poolest, keda need olud mõjutavad.
Ehk siis 1.samm on paluda oma mõtteis
inimeste üle Jumala õnnistust.
Sa ei pea isegi midagi sõnades ütlema.
Kuna ma ise ei osanud seda algul,
siis mäletan, kuidas seda harjutama hakkasin.
Nii et näiteks poes olles hakkasin mõtteis kedagi õnnistama
ja korraga see viis meievahelise vestluseni,
milleks ma polnud üldse valmis.
Pealinnas näiteks on see täiesti tavaline nähtus.
Nii et kui oled ise avatud
ja palud hommikul, et Jumal ise tuleks su päeva kaasa,
siis asjad lihtsalt sünnivad.
Nii et tuleb olla avatud ja õnnistada kedagi.
Mul on siinkohal ka üks näide korrast,
kui olin ühe sõbraga restoranis söömas.
Seal oli üks üsna vissis olemisega ettekandja,
kelle päev polnud just kõige paremini alanud.
Nii et me otsustasime ühes selle sõbraga
hakata õnnistama seda ettekandjat.
Me ei teadnud temast suurt palju midagi,
kuid otsustasime soovida talle ilusat päeva
ja tead, mis - ta muutus täiega.
Ja kogu lugu lõppes sellega, et ta istus lõpuks me lauas
ja rääkis meile, miks ta nii halvas tujus oli.
See oli täiesti hämmastav!
2.samm on märgata end ümbritsevate inimeste vajadusi.
Ehk siis, kui me õnnistame inimesi, siis me märkame ka nende eluolukordi
ja seetõttu on hea püüda luua nendega kontakti.
Ehk siis olla avatud ja sõbralik teiste suhtes,
püüeldes suhete poole nendega.
See pole alati kõige lihtsam!
Ei ole tõesti.
Kuid sa ei pea hakkama kohe oma usku jagama.
Näita lihtsalt üles ligimese armastust ja abivalmidust.
Kui sa õnnistad inimest, kellega igapäevaselt kokku puutud;
oled abivalmis ja tunned huvi selle vastu, kes ja mis ta on,
veetes temaga pisut enam aega,
siis hetkeks, mil tal rasked ajad kätte jõuavad,
tahab ta neid jagada kellegiga, keda ta usaldab.
Ehk siis, kui oled õnnistanud kedagi ja loonud usaldusväärseid suhteid,
pöördub see inimene just sinu poole, kuna teab,
et võib leida sinu juurest abi ja tröösti.
Ja kui siis mõni raskus on käes, võidki sa mõelda,
kuidas seda inimest ka praktiliselt aidata.
Mulle tuli veel üks hea näide meelde.
Ei taha siinkohal kuidagi ennast esile tõsta,
aga need näited lihtsalt tulevad meelde.
Ja tegelikult ei räägi need minust, vaid eelkõige ikka Jumalast.
Ma olin teel hoopis teise kohta, kui korraga üks tunne mu sees ütles,
et pean minema hoopis lähedal asuvasse ostukeskusesse.
See tundus isegi pisut tobedana
ja ma mõtlesin, et mida ma seal küll teen,
kui mul pole tarvis isegi poodi minna ega ka muid asju ajada.
Kuid istusin siis ühte kohvikusse maha ja mõtlesin endamisi,
et tore oleks kohata mõnda tuttavat, keda pole kaua aega näinud.
Ja korraga üks selline tuttav ilmuski välja!
Tuli välja, et tal pole üldse raha ja ta on väga raskes seisus elus.
Muide, enne, kui ta veel seda üldse mainida jõudis,
olin ise kogenud, et pean seda inimest rahaliselt aitama.
Ta ütles mulle, et oli eelmine päev ja ka sama päeva hommikul palunud,
et Jumal saadaks oma ingli, kes annaks talle toidu jaoks raha.
Ma ei kogenud enne seda hetke mingit tugevat pasuna heli
või mingit madalat häält mind pilve servast kõnetamas.
See oli vaid kui õrn tuulehoog, mis juhtis mu mõtteid ja samme,
et kogu see lugu võis sündida.
Usun, et me mõlema enesetunne muutus sellest paremaks.
Tema sai kinnitust sellest, et ta palve sai vastatud,
kuigi ta oli just enne öeldnud, et ta ei palu väga palju.
Nii et see on imeline tunnistus Jumala väest.
Teine pool sellest on see, et inimesel on üks vajadus
ja sa tajud selle ära.
Usun, et see on Jumala kutse reageerida taolistele asjadele
ühel või teisel moel.
Ja kui me oleme avatud inimeste suhtes -
nii nagu selle ettekandjagi puhul,
võib ju küsida: "Kuidas sul läheb?" - Just nii.
Ja siis inimene saab rääkida, kuidas tal läheb.
Meie sõbralikkus aitab suhetel vaid süveneda.
Ja kui siis sel inimesel on mingi hetk mõni täiesti võimatu olukord käes,
kus inimliku abiga ei tee enam midagi ära,
vastupidiselt sellele, kui sa toetasid seda inimest rahaga,
siis olles lähedane sellele inimesele, saad sa küsida:
"Kas me võiks palvetada koos?"
Kas ma võin palvetada su eest?
Inimene võib vastata, et ta ei oska palvetada,
kuid sa saad siis öelda,
et sinu jaoks pole see üldse mingi võõras teema.
Sa võid öelda ka, et võid ise paluda ja teine lihtsalt kuulab.
Või kui inimene ütleb, et ta ei usu üldse Jumalasse,
siis sa saad öelda, et pole probleemi.
Kuna sina usud, saad ka lahkesti õnnistada teda.
Kui aga inimene ütleb, et see on ikka täiega imelik teema,
siis võid vastata, et pole hullu ja palvetad tema eest oma kodus.
Igal juhul, kõik taandub me motiividele ja südame pehmusele,
mis teevad Kristuse teiste jaoks nähtavaks me eludes.
Vahel on ka nii, et kui oled sõbralik kellegi vastu,
siis ta küsib: "Miks sa seda teed?"
Mis su motiiv selle taga on,
või millisele lootusele tuginedes sa seda kõike teed?
Siis saad ka lühidalt vastata, et su usk Jeesusesse jne.
Ühtlasi oleks ka hea, kui sul on varuks mõni lugu,
miks sa Jeesusesse usud ja mida head Ta su heaks teinud on.
Sest kaasaja maailm armastab reaalseid, toimivaid lugusid.
Minulgi on oma elust üks näide,
sest kuigi võiks tuua ka teisi näiteid,
on isiklikud näited kõige paremad.
Ehk siis, olles siirad ja ausad teiste ees,
saame jagada nendega lugusid omaenda elust.
Ja kui siis Jumal vastab me palvetele nii,
et inimene leiab kergendust ja tröösti,
siis see on ikka üks võimas asi.
Ühtlasi aga on see kui
Jumala poolt sillutatud sammudes käimine, nagu ka ennist mainisid.
Keegi meist ei naudi pidevalt elu tipphetki.
Kui mõelda imedieetide peale, siis need toimivad mõnda aega,
kuid seejärel inimesed põruvad jälle.
Need kõik on nii lihtsad sammud, et ei tule igakord meeldegi.
Lisades kõigele eelnevale ka võimaluse veelkord kokku saada
ja omavahel vestelda.
Sul võib olla kasvõi üks inimene, kellega lähemalt suhelda.
Te kohtute siis kas korra nädalas võ korra üle nädala -
nii nagu teile paremini sobib -
lähete kuhugi jalutama ja vestlete omavahel,
rääkides, mis vahepeal toimunud on.
Kui teine ütleb, et ta nädal on täiega metsas
ja sul on sama teema, siis võid seda öelda talle.
Te võite üksteist julgustada kõigi nende väikeste asjade kaudu.
Mulle tõesti meeldib see,
et kogu see lugu pole mingi raketi teadus,
vaid kätkeb endas hästi lihtsaid asju,
mida saab rakendada kõigi puhul, kes on 4-100 aastased.
Ma küll ei tea, miks see 100 just ülempiir on?
No tänapäeval ei kohta väga palju neid 100-aastaseidki!
Just. Kuid kogu see lugu toimib erinevates eluvaldkondades.
Seda võib kasutada nii laste -kui noortetöös
või kus iganes!
Ja kui sageli küsitakse,
et mida teha inimestega peale Alfa kursuse lõppu,
siis minu meelest see Luuka 10 kursus sobiks hästi.
See on hea kursus, mida koguduses pidada,
et kui keegi on näiteks Alfa kursuse raames
leidnud Jumala armastuse ja tahaks seda ka teistega jagada,
siis see L-10-T on üks võimalus selleks.
Mis puutub ligimesest hoolimisse, siis siinkohal meenus veel üks asi,
millele tasuks tähelepanu pöörata.
Mis puutub evangeeliumi kuulutusse,
siis meil on need asjad pisut unarusse jäänud.
Vanad süsteemid enam ei toimi ja me ei tea ka,
kuidas uutmoodi tänapäeva inimestele läheneda.
Nägin ise ostukeskuses üht olukorda, kus üks mees hetkeks julgust kogudes
lausa ründas mu kõrval seisvat naist ja küsis: "Saan ma palvetada te eest?"
Naine tõmbus ehmunult tagasi ja ütles: "Ei saa!"
Naine oli täiega ehmunud ja samas ka vihane
ning mõlemad olid tegelikult hämmingus toimunust,
saamata aru, mis toimus?
Nii et see arusaamine ja võime lugeda inimesi,
et millal on õige hetk läheneda
või õige hetk kedagi oma mõtteis õnnistada -
selleks kõigeks on vaja tarkust.
Eks sellega ole seotud ka me eelmise saate teema,
kui rääkisime erinevatest isiksuse tüüpidest
ja sellest, kuidas üksteist paremini tunda,
et siis ka osata erinevatele inimestele läheneda.
Rääkisid siis 4-sammust, aga näen ka,
et siin on mainitud ka üksindust - kaasaja üht suurimat probleemi.
Kuidas siis L-10-T üksindusega seotud on?
Pealinna hetkeseis on selline,
et 40% majapidamistest on ühe inimese majapidamised.
Ka asjaolu, et inimene püsib kodus ega käi kuskil väljas,
vaid vaatab hoopis telekat, see kõik kasvatab üksindustunnet.
Kuid ka teised, kes maadlevad seesmiste haiget saamistega,
võivad vaatamata rahva seas liikumisele
kogeda tohutut üksindust.
On ka neid, kes tööl käies ei koge, et nad kuuluks sinna tööseltskonda.
Või osad, kes käivad trennis,
tulevad õhtul koju ja tunnevad end nii üksikuna.
Ühtlasi kogetakse end ka pere keskel olles
kui väljaspool olijana.
Seetõttu ongi tänapäeva üksindus probleemi kõrval
teiseks probleemiks ka kuuluvustunde puudumine.
Kuid mida enam inimesi elaks selle M-10-T kohaselt,
või lihtsalt juba nii,
et pannakse tähele oma lähedal elavaid inimesi
ja luuakse aktiivselt suhteid,
siis seda vähem oleks ka üksindust.
Kuid see ei sünni ka nii, kui ütled lihtsalt: "Oh sa vaeseke!",
vaid seda, et sa näed ja ka tegutsed.
Samas võib see vastuollu minna viimase aja uuringutega,
et kaasaja inimene on hästi isekas
ja üha vähem välja jagav oma aja, raha ja kõige muu suhtes.
Ehk siis elatakse rohkem endale ja teistest on üsna ükskõik.
Kuidas taolist suhtumist murda?
Oleks selleks vaja teatud eeskujusid või mida, et seda suunda muuta?
Hetke aeg on nii materiaalsele keskendunud,
et inimesed mõõdavadki enamus asju materiaalse mõõdupuuga.
Samas aga ütlesid isegi,
et kui said ootamatult anda tollele inimesele raha
ja aidata teda edasi,
siis see täitis teid mõlemaid tänutunde ja rõõmuga.
Teise vajaduste täitmisega kaasnev rõõm
pole aga materiaalselt mõõdetav.
Nii nagu teisega suhtleminegi.
Ehk siis kui inimesed tajuvad kõige säärase tasuvust,
siis nad ka mõistavad, et see on nii palju olulisem, kui raha
Ehk nagu ka on öeldud:
"Nüüd jääb usk, lootus, armastus, aga suurim neist on armastus!",
siis need on asjad, mis kehtivad ühtpidi ka taevas.
Nii et kui me pöörame tähelepanu neile asjadele,
olen kindel, et inimese elu on oluliselt rikkam,
isegi, et tal ei pruugi majanduslikult kõige parem seis olla.
Samas võib muidugi mõlemas vallas olla kõik väga hästi.
Ise aga usun, et suurema tasuvustunde
loovad siiski inimsuhted,
sest meid on loodud suhtlema ja mõjutama üksteist.
Kui aga üksindus on siiski maad võtnud,
siis kuidas üksik inimene saaks kontakti teistega,
või kuidas leiaks kellegi, kes kuulaks ja kuuleks?
Ehk kuidas üks üksik inimene ja L-10-T inimene leiaksid üksteist?
Vastaksin sellele, et palve kaudu.
Püha Vaim avab uksi ja loob võimalusi.
Ehk see näide sellest inimesest,
kes seal kaubakeskuses pool vägisi teise eest palud tahtis -
ehk seal polnud see olukord piisavalt avatud ja õige.
Ja kui üks oli arglik, üksik hing keset kaubakeskust,
kellele teine oma palve pakkumisega liiga jõuliselt peale lendas,
siis see lähenemisviis oli ilmselgelt liiga kiire ja pealetükkiv.
Kui aga keegi sõbralikult läheneb ja küsib:
"Kuidas sul läheb?",
siis taoline pehmem ja austavam lähenemine
võib anda ka parema tulemuse.
Kui aga üksik inimene õhkab Jumala poole ja annab märku,
et ta on üksi;
et kui kusagil leiduks kedagigi, keda endale sõbraks saada,
siis las Jumal lasta sel sündida nii.
Inimesed tahavad olla soolaks ja valguseks selles maailmas.
Kas siis L-10-T abil, või mõne muu kristliku süsteemi abil.
Ja siis tulebki selline ootamatu mõte, et "Äkki peaks kohvikusse minema?"
Sa olid valvel ja sellest sündis ka vastav kontakt.
Mida ütleksid neile, kes pole kõige tublimad evangeliseerijad?
Nii nagu ma ise näiteks.
Ujulas istus mu kõrval kord
üks õnnetu olemisega välismaa naine.
Kui ta oli juba mitu korda raskesti ohanud, küsisin lõpuks:
"Vaevab teid miski?"
Ja siis ta hakkas rääkima.
Ta oli tudeng, kel polnud ühtki sõpra
ega ka tuttavat meie maalt.
Kogu loole aga tagant järgi mõeldes ei jõudnud ma mingi valemiga punkti,
kus oleksin julenud küsida, kas saaksin palvetada ta eest.
Ja see väga häirib mind.
Kas minusugused aremad inimesed, kes pole väga evangelisti tüüpi,
peaks pisut julgemad olema,
et küsida kelleltki, kas saame paluda nende eest?
Osa uuringuid näitab,
et vaid 4% kõigist kristlastest on loomupäraselt evangelisti tüüpi.
Ehk 96% kristlaste jaoks on see pisut raske.
Nii et tere tulemast klubisse!
Samas aga, mida enam avatud sa Jumalale ja inimestele oled,
seda enam tuleb ka võimalusi,
kus võib proovida astuda sinna nn ebamugavustsooni.
Ja kui ka Püha Vaim on ligi, siis võib see samuti õnnestuda.
Et siis esmalt peaks paluma.
Kuid meil on nüüdki aeg palvetada,
mistõttu kas oleksid nõus paluma, võttes me kiire vestluse kokku?
Armas Jeesus, me tuleme Su palge ette,
et tänada Sind kutse eest tähendusrikkasse ellu.
Selle eest, et tahad, et me õnnistaks teisi inimesi
ja looks suhteid nendega.
Et me näeks nende vajadusi ja ka reageeriks neile.
Ja kui võimalus avaneb, räägiks ka sellest,
et usume ja usaldame Sind viisil, mis pole üldse hirmuäratav.
Issand, kingi meile hetki, kus saaksime rääkida neist asjust
ja elada välja oma kristlikku elu.
Tänu Sulle, et Sul on kogu meelevald nii taevas, kui ka maa peal.
Tahan paluda ka nende eest, kes kogevad üksindust -
anna neile julgust paluda enestele sõpru.
Samas ava kõigi teiste kõrvad, et nad märkaks nende vajadusi.
Kingi ühist rõõmu ja rahu.
Las Sinu armastuse kuningriigist
saada kohtumiste kuningriik inimeste keskel.
Seda rassist, soost või kõigest muust sõltumata.
Tänu Sulle, Jeesus, et Sina annad meile armastust,
mida teistega jagada.
Aamen.
Tänud sulle, Mikko!
Ja tänud teilegi, vaatajad.
Võime üheskoos paluda, et Püha Vaim hakkaks vormima meid
nii, et paneksime tähele oma ligimesi ning nende vajadusi.
Et me kohtleks inimesi nii, nagu Jeesus seda tegi.
Et me ületaks oma mugavustsooni ning prooviks tegutseda.
Ja kui me ka vahel ebaõnnestume, siis pole hullu -
eks iga asi nõua aega ja harjutamist.
Seda siis ka Jeesuse jälgedes minemine.
Tema on meie eeskuju,
nii et ammutagem sellest palves ja tänutundega.
Olgu meil tänu selle eesõiguse ja võimalusegi eest,
et meil on nii võrratu Jumal ja nii võrratu Kristus,
keda me saame endiselt vabana teenida.
Aitäh teile!
Tõlge: Anne-Ly Raukas