PEOPESAL
Tere tulemast saatesse "Peopesal"!
Selles osas räägin teesklemisest või vaimulikult öeldes võltsvagadusest.
Palvetame esmalt koos!
Kõigeväeline Isa, Poeg ja Püha Vaim, Sina, kes oled tõde, ole selle saate
ajal meiega oma Püha Vaimu kaudu avamas Sinu mõtteid, Sinu tahet,
Sinu Sõna nii, et me mõistame seda õigesti. Puhasta mind Sinu kanaliks
ja Isa, lase mul rääkida ainult neid asju, mis tulevad Sinu südamest.
Anna neisse Püha Vaimu ligiolu ja vägi, lase Taevariigil tulla meie
juurde ja Issand, jää õnnistama nii, et lased Pühal Vaimul olla
teejuhiks sellel teel, mis toob meid pimedusest ja valest valgusesse ja
tõe juurde. Tänu, et teed seda, aamen!
Kui Piiblis räägitakse tõest, siis on huvitav, et tänapäeval elab juba
kirikuringkondades väide, et kellelgi ei ole absoluutset tõde, et
seda pole olemas, et on võimatu toetuda mingile tõele.
Tänapäeva gnostiline õpetus õpetab, et ei ole mingit tõde enam.
See okultse taustaga nö ristiusk, mis valitses ka algkogudustes,
õpetab, et igaüks saab oma usuga õndsaks, igaüks võib leida oma tee
ja oma viisi uskuda ja ära tunda selle, mis on tõde.
Kui läheme veel kaugemale, võime jõuda sellise mõttemaailmani, mis on
ka tänapäeval Soomes kristliku õpetuse nime all liikvel.
Selline mõte, et meis igaühes on see jumalikkus ja jumal, kelle me
võime leida, kui õigesti mõtiskleme.
Teadvelolek, budistlik meditatsioon on tulnud kristlikku kirikusse ja
see on täiesti budistlik.
Selle lähtekohaks on, et keskendudes endasse, tühjendades oma meeled ja
andudes tühjusele, eimillelegi, toimub lõpuks valgustatuse saamine
ja oma jumalikkuse leidmine.
See on täiesti vastupidine sellele, mida Piibel meile Jeesusest õpetab,
et Jeesus on tee, tõde ja elu.
Tõde on siin personifitseeritud. Tõde on siin Jumal ise.
On olemas keegi ja miski, mis on tõde nii täielikult, et mõeldes
Jeesusele maa peal käis Ta siin maailma keskel ilma rüvetumata.
Jeesus oli sel määral täis tõde, et Ta polnud aldis maailmale ega
inimeste arvamusele.
Usun, et kõik teavad, et see tõeline kristlik eliit
ehk variserid ei suutnud Teda muuta.
Tegelikult see tee, tõde ja elu ütles variseridele, et te teesklejad,
miks te püüate mind lõksu meelitada, te teesklejad.
Jeesus kasutas ka muidu üsna karmi keelt selle aja ladviku kohta.
Ma ei ürita millelegi vihjata, aga tuli meelde, et kui Jeesus tuleks
täna, siis kas Ta läheks piiskoppide juurde, peapiiskopi juurde
või nelipühilaste juurde? Kellele Ta võiks öelda: te teesklejad,
te valgeks lubjatud hauad, rästikute sigitis, te ei õpeta sugugi,
nagu minu Isa õpetab!
Ühel päeval mõistsin selle vale sügavust ja kui hirmutav see on, kui
leidsin Ilmutuse raamatust koha, kus öeldakse,et "argade ja uskmatute ja
jäledate ja mõrtsukate ja hoorajate ja nõidade ja ebajumalateenijate ja
kõigi valetajate osa on tule ja väävliga põlevas järves."
See on üsna karm.
Muidugi, kui lähtuda sellest, mida kirjutas üks kristlik ajaleht, et
Piibel on mõnus raamat, et seda pole vaja tõsiselt võtta, aga seal on
mõnusaid jutustusi, mida võib piibligrupis jagada.
Meie, kes me seda võtame tõsiselt, peame lugema uuesti ja samastuma
mitme kohaga, siis argpükslus ja valelikkus ja vale orjaks olemine
on midagi nii patust Jumala silmis, et see viib põrgusse!
Teises kohas oli veel, et valetajad satuvad põrgusse.
Olen mõelnud vale minapildi üle ja teesklemise ja rollimina üle,
mis nagu tuleks ameti kaudu.
Siis hakkasin mõtlema üldiselt Jumala suhtumisele valesse ja sellele,
mida Tema peab valeks.
See, mida ma nüüd ütlen, sõdib täielikult praeguse aja vastu, mis
ütleb, et on sama palju erinevaid tõdesid, kui on inimesi.
On erinevaid võimalusi, mis on õige ja mis vale.
Aga mida Piibel ütleb?
Piibel on kitsarinnaline, tingimusteta, fundamentalistlik, äärmuslik
ja ütleb, et öelge, kas ei või jaa, pole muud kui jaa või ei.
Ja ärge lisage sellele midagi, kui räägitakse Jumala Sõnast.
See kas on või ei ole, see ei saa olla natuke sinnapoole, et piisab,
kui on pooleldi tõde.
Et pole midagi, kui ma maksudest 10% jätan maksmata, ülejäänu on ausalt.
Jumala maailmas ei ole selliseid kauplemisvõimalusi või pooltõdesid.
Ta on tõesti tingimatu!
Jõuame selleni, et kas saab olla armastav ja tingimatu - saab,
kuna selle armastuse juurde kuulub teatud tingimatus, sellel armastuse
juurde, millel on Jumala piirid.
See piir on Tema Seadus ehk Piibel.
Arm ja armastus ei kõrvaldanud Seadust, vaid täitis selle.
Räägin veel variseridest, kuna see puudutab meid kõiki, kui mõtleme, et
oleme vaimulikult targad, variserid teadsid Piiblit peast, une pealt.
Ükskõik, mis kohta oleksid küsinud, nad oleks kindlasti vastust teadnud,
aga see ei päästnud neid.
Jeesus ütles neile, et "Teie olete oma isast kuradist ning tahate teha
oma isa himude järgi. Tema on mõrtsukas algusest peale, ta ei
püsinud tões, sest temas ei ole tõde. Kui ta räägib valet, siis ta räägib
enda oma, sest ta on valetaja ja vale isa."
Kas saatan on tänapäeval olemas?
On! Saatan pole veel kuhugi kadunud.
Ma pole ilmselt ainuke, kes ütleb, et elame lõpuajal, sest valede isa
käib ringi nagu möirgav lõvi ja teeb kõik, et eksitada, nagu Piibel
ütleb, kui võimalik, siis ka valituid ehk teisisõnu ka kirikut.
Kristlased, kes end kristlasteks peavad, kes ei nõustu valet nägema.
Me keegi pole täiuslik tõe inimene, küsimus on selles,
kas me nõustume nägema oma valet.
Lähtekohaks pole see, et me oleme täiuslikud või puhtad või tõesed,
vaid see, kas me näeme.
Mulle tundub vähemalt enda puhul, et mida kauem ma olen kristlane,
seda patusemaks ma muutun, seda enam hakkan mõistma, mida noorena
mõtlesin:olen üsna hea kristlane ega pole tapnud kedagi, pole varastanud
ega valeta teadlikult ja muud.
Mida enam õpin tundma Kristust, seda enam mõistan, et Jumal on nii
püha, et vahel tundub, et Jumal ei saa olla nii räpase inimese ligidal.
Tema pühaduses on midagi sellist, et minu ligiolu määrib seda pühadust.
Tuleme selle juurde veel tagasi, et me hakkame nägema seda.
Jeesus räägib neile, kes tegutsevad teiste õpetajatena, eeskujudena,
selle aja koorekihina ja Jeesus nimetab seda koorekihti valetajateks
ja teesklejateks.
Ta nimetab teesklejateks huvitavas seoses, Ta ütleb, et te näete ilma,
aga te ei näe aja märke.
Kas te ei näe, mis ajal me elame, ei oskagi lugeda,mida Piibel ütleb?
Kas teie kõrvu ei lõika, kui keegi ütleb, et enam pole mingit neitsist
sündimise õpetust ja et see on muinasjutt?!
Kas kristlaste kõrvu see ei lõika?
Või kui keegi ütleb, et mis te alati ristist räägite.
Üks anglikaani preester ütles, et mis te alati ristist jahute,
peaks rääkima rõõmusõnumist.
Kas te ei näe ega kuule, mida meile praegu räägitakse, see on meeletu
vale, kus põhiasju ära segatakse.
Nägin hiljuti sellist inglise saadet ja seal olid nõiad.
Wicca usk on saanud Inglismaal ametliku usu seisuse kuna kõigile
uskudele peab andma loa.
Muidugi, me oleme ju sallivad, me oleme võrdõiguslikud.
See polnud wicca, aga aste veel sügavamale.
Seal ei mainitud nimeliselt, keda seal kummardati, aga oli püstitatud
must altar, kus oli pealuu ja mingid karikad, kus oli verd ja mürki jms.
Inimesed ja isegi lapsed, kes olid tseremooniale toodud, seisid altari
ümber ja kõndisid musta riietatuna seal ümber ja lugesid loitsusid.
Siis kõnniti teistpidi ja loeti loitsusid ja siis telesaate juht
küsis pärast, et mida te seal ütlesite, mis loitsud need olid.
Need nõiad ütlesid, et need olid õnnistamised, et me oleme kristlased,
me õnnistasime oma peret, need olid õnnistamised.
Kas te kujutate ette!
Pole vaja minna kaugemale kui Inglismaale, et näha, kui kaugel see
meist on, ühe laevareisi kaugusel, et näha usku,
kus õnnistatakse saatana nimel!
Tulen tagasi selle juurde, et saatan hakkab kasutama kristlikku sõnavara,
et segada ja hämada ja moonutada kristlikku sõnumit juurteni,
et sellest kinni ei pea ega uuri ega palveta pidevalt, siis on võimalus,
et enam ei tea, mida uskuda ja kuidas uskuda.
Vahel tunduvad väga head need asjad, mida pole Piiblist kontrollinud.
Tuleb meelde vestlus ühe lesbiga, mis oli väga hea ja valgustav.
Ta on koguduse töötaja ja kui ütlesin, et armastame neid
ja õnnistame neid, siis see on nende meelest täiesti valelik ütelus, kuna
nende jaoks on heakskiitmine see, kui me lepime ka kõigi nende tegudega.
Kui see nii oleks, siis mulle üksiku naisena peaks olema lubatud kõik
suhted, kuna mulle tunduks nii tore, kui oleks mees või võiksin seksida.
See argument ei pea paika Piibli seisukohalt.
Kui ma temalt küsisin, et kui ta on kristlane, kuidas ta tõlgendab
neid kohti Piiblis, kus räägitakse näiteks homodest.
Ta ütles siis väga ruttu, et ma ei loe neid kohti.
See on üks viis olla tões, et ma lükkan need kõrvale.
Ma varastasin midagi, aga unustan selle kohe - ma ei seda meenutada,
see on ebameeldiv lugu, mis see üks väike shokolaad, mille möödaminnes
võtsin, ikka teeb.
Kui mul pole vaja tulla selle asjaga tõe juurde, võin ma kujutleda,
et seda asja pole olnudki.
See kirjeldab hästi seda nartsisslikku aega, ma võtan Piiblist selle,
mis sobib minu eesmärkidega ja ütlen kõige muu kohta, et see on
vanaaegne, see jääb sinna Jeesuse aega või et see ei kuulu tänapäeva.
Praegu juhtub just see, et kogudus- tesse on tulemas gnostitsismi,
mida oli ka algkoguduses.
Selle vastu võitles ka Paulus üsna jõuliselt.
Gnostilisus tundus igati kristlikult, aga see polnud see.
See sulandus kirikusse ja õpetas just seda, mida praegu õpetatakse,
et kõik usud on võrdsed ja igaüks leiab oma tõe.
Väga tugevalt rõhutati sünkretismi, sallivust ja võrdõiguslikkust kõigi
inimeste, rasside ja muudega.
Gnostitsismis on eriti palju elemente new ageist ja idamaade õpetustest.
Need on sulatatud sinna nii, et kui kasutatakse Piibli sõnavara,
siis valikuliselt.
Näiteks kui küsisin ühelt preestrilt kuna tean, et ta on gnostik, et
kuidas saab jutlustada Kristusest, kui tegelikult ei usu neitsist sündi.
Ta ütles, et Jeesus oli ikkagi suur õpetaja.
Me ei taju, et gnostilisus on juba tulnud kirikusse.
Fundamentalismi esialgne mõte, mida nüüd maha tehakse,
on Jumala Sõna ja Piibli juures püsimine.
Jeesus oli sellise valelikkuse suhtes tõesti järsk.
See, mis mind selle aja juures hirmutab ja mida mõtlen, on see, et
kui palju on kristlastel julgust püsida tões, kui palju on julgust
olla eri arvamusel, julgust öelda, et ma olen selline kitsarinnaline
fundamentalist kui jutt hakkab sinna pöörduma.
Ma arvan, et seda me vajame praegusel ajal.
Ma ajan taga fundamentalistide kapist välja tulekut.
Kõik ei taha kasutada seda sõna praegu kuna see on "lubamatu"
praegusel ajal.
Ütleme siis, et need kes peavad end tõeliselt usklikeks, peaksid olema
maailmas Kristuse lõhnaks.
Piibel meenutab meile ja Jumal rääkis juba Jesajale sellest, et kui
Jesaja kardab inimesi, siis Jumal teatud mõttes hülgab ta.
Alguses lugesin Ilmutuse raamatust,et arad ja valelikud satuvad põrgusse.
Me ei saa hüljata oma argust, aga me võime paluda.
Meist kõigist ei saa julgeid, toredaid evangeliste, aga me võime
paluda sellist julgust olla Kristuses nii, et see on meist näha ja kuulda
ja tunda ,kuna kust saavad need inimesed, kes praegu ei tea, kust
tuleb tõe hääl, kust nemad saavad eeskujusid või samastumise objekte
või kuhu nad läheksid kui kirik ei ärka, kui inimesed ei ärka,
kui sõna ei muutu elavaks?
Võib juhtuda nagu Ühendriikides on läinud, et peale seda kui peakirik
liberaliseerus, kaotas ta oma liikmed ja seal on praegu 8% liikmetest.
Siiski on meisse Püha Vaimu kaudu asetatud mingi tõe seeme ja vaim
tunneb vaimu ära.
Meil pole vaja muud kui paluda seda Kristuse vaimu ja pidada meeles,
mida Paulus ütles galaatlastele, kui ta üritas hoiatada gnostikute eest.
Paulus ütles, et "Kui keegi teile kuulutab evangeeliumi peale selle,
mis te olete saanud, siis ta olgu neetud! Kas ma nüüd püüan inimeste
või Jumala heakskiitmist? Või püüan ma olla inimestele meelepärane?
Sest kui ma veel tahaksin olla inimestele meelepärane,
siis ma ei oleks Kristuse sulane!"
Kui püüan mõista inimesi, ei ole mõistmine sama, mis kõige lubamine.
See ei tähenda, et me ei hülgaks kedagi.
Tões püsimine ei tähenda seda.
Vahel võib olla nii raske olukord, et peame ka seda tegema.
Tegelikult tähendab see, et meil on õigus hoida kinni Piibli sõnadest,
püsida neis ja paluda enda puhul, et Püha Vaim jätkuvalt tooks tõe juurde
ja valgusesse neid asju, mis meis vajavad vabastamist.
Jumalat ei huvita see, kui õiged me oleme, kui aateliselt me hüüame
halleluuja ja aamen!
Nende möödaminnes kasutamine on minu arvates kurb, kuna need on
kaks tõeliselt püha sõna.
Halleluuja ja aamen!
Nendest on tehtud klišeed neid korrutades.
Üks asi tõe juurde tulemises on see, et me lõpetame võltsvagaduse.
Vaimu ei saada manipuleerides ega pateetilise vahuga -
see kõik on hingeline.
Kui Vaim paneb meid ülistama ja tantsima ja häält tõstma nagu
Taaveti, siis see on suurepärane.
Kui se toimub hingeliselt, siis see on vastik, see on vale, sellel pole
mingit pistmist jumalateenistusega.
Seepärast palume, et saaksime sellise vaimu, kes teeb meid elavaks,
et me võiksime öelda, et aamen ja halleluuja!
Issand, tänu, et tõde ei tähenda karmi kohtuotsust ja hülgamist,
vaid tõe juurde tulemist sõnades ja tegudes ja Sinu palge ees tähendab,
et me avame oma sisemuse Sinu armastusele tervendamiseks.
Tõe juurde tulemine tähendab seda, et tunnen ära ja tunnistan üles oma
patud ja palun, Issand, et annad andeks ja halastad ja selles tões on
ainukesena see vabadus, mis eemaldab kogu inimkartuse ja elamise kartuse.
Juhi meid selle juurde oma Püha Vaimu kaudu, aamen!
Tõlge: Ülle Kapanen