PEOPESAL
Tere tulemast saatesse "Peopesal"!
Sel korral on saates natuke erinev sisu.
Saates on sel korral külaline dogmaatikaprofessor Mikka Ruokanen.
Tere tulemast! - Aitäh!
Enne, kui hakkame teda küsimustega pommitama, jääme üheskoos palvesse.
Kõigeväeline Isa, Poeg ja Püha Vaim,
palun et juhid oma Püha Vaimu kaudu seda vestlust nii,
et püsime tões ja Sinu sõnas, Sinu tahtes.
Palun, et Püha Vaim puhastaks nii Mikka kui minu Sinu kanaliks,
et võiksime, Issand, rääkida asju, mis tulevad Sinu südamest
ja mis külvavad tõe seemneid kuulajate südametesse,
nii et kuuldu hakkaks vilja kandma.
Pühi ära kõik, mis pole Sulle meelepärane.
Me täname Su lubaduse eest,
et kus kaks või kolm on koos Sinu nimel, seal oled Sina nende keskel.
Jää meiega, Issand, aamen!
Mika, kas see raamat on,
nagu lugesin ühest kristlikust või end kristlikuks nimetavast lehest,
lugusid täis muinasjuturaamat või tõde?
See on tõde kõigil võimalikel tõe tasanditel.
Ei tasuks uskuda kolmainu Jumalasse ja sellesse Vabastajasse,
kellest selles raamatus räägitakse, kui see poleks tõde.
See oleks iseenda petmine.
Aga teisest küljest, nüüd öeldakse, et polegi sellist kolmainu Jumalat
nagu see, kellesse vähemalt mina olen õppinud uskuma.
Pole neitsist sündinud Jeesust
ja see õpetus sõltub tõlgendajast ja sellest, kuidas ma seda tõlgendan.
Tegelikult on Piibli tõlgendamise üle peetud vaidlusi algusest peale.
Juba väga varajasel ajal.
Juba Uue Testamendi viimastes kirjades öeldakse,
et on valeõpetusi, mis õpetavad kõike muud kui seda,
mida Jeesuse apostlid on õpetanud.
Valeõpetused muutusid väga tugevaks esimese sajandi lõpul
ja et neid valeõpetusi tõrjuda, tekkisid usutunnistused.
Usutunnistustest tuli õpetus Piibli tõlgendamisest ja norm.
Selline reegel, mida kristlased on igal pool ja igal ajal järginud.
See tõlgendamine ei ole meelevaldne,
vaid läbikatsumise kaudu on tõrjutud valeõpetusi,
on võideldud selle eest, mis on ehtne apostellik evangeelium.
Selle jätkumise eest sündis juhend tõlgendamiseks.
Mis on selles ehtne? Kui mina ütlen üht ja sina teist.
Kust me teame, kumb on ehtne?
Jaa, see on hea küsimus.
Ma arvan, et tänapäeval on üsna palju neid inimesi,
kes tahavad esitada algkiriku õpetusest erinevat tõlgendust,
asetades oma usulise kogemuse kõige kriteeriumiks.
Teiseks ratsionaalse mõtlemise.
Mõeldakse, et Piiblis on nii palju
üle mõistuse käivaid ja isegi mõistusevastaseid asju,
et neid on raske uskuda.
Teisest küljest mõeldakse, et minu isiklik religioosne kogemus
ja mõte sellest, kes Jumal on, minu elu ja minu minevik, juhivad teise suunda.
Siin on see probleem, et kumb on kõrgem autoriteet -
minu kogemus ja mõistus või Jumala ilmutus,
mis on Piiblis ja mida kiriku õpetus juhitult tõlgendab.
See on teatud mõttes valiku küsimus.
Jah. Kas nii lihtsalt võib öelda,
et usun kas mõistusesse, tundesse või usun Jumala ilmutusse?
Jah, lihtsustatult nii, et kumb on tähtsam.
On kaks asja, mis panevad mind rõhutama,
et Jumala ilmutus ja sõna on tähtsamad kui minu mõistus või kogemus.
Millele ma võin loota surmatunnil?
Kui on aeg lahkuda sellest elust, millele ma toetun, kui ma lahkun?
Siis minu enda religioonikogemus või targutus ei aita.
Aitab see, et väljaspool on objektiivne, kõikumatu tõde - Kristuse evangeelium,
mis annab igavese elu lootuse ja hästi põhjendatud, kindla lootuse.
Teine asi on see, et usk ei ole äkki leitud lahendus, tundeelamus
või mõistuse otsus - see on kink.
See, et me usume Jeesusesse vabastajana
või et usume kolmainu Jumalasse,
pole see, et me ise hakkasime midagi tegema või ise otsustasime.
See on Püha Vaimu poolt meis esile kutsutud and.
Kui see on Jumala and, miks ma seaksin mingi oma kriteeriumi,
oma mõistuse või religioonikogemuse kõrgemale kui Püha Vaimu anni?
Kuidas selle anni saab?
See on üks suurimatest imedest.
Selle üle on alati juureldud nii teoloogias kui ka iga kristlase poolt.
Miks ühed usuvad ja teised mitte?
Need tõed on nii ilmselged ja evangeelium nii ääretult hea -
miks osad tõrjuvad seda?
Miks üsna paljud seda tõrjuvad?
See on müsteerium, millele ei ole vastust.
Teisisõnu, seda küll pakutakse kõigile, aga kõik ei võta seda vastu.
See on üks asi, mida teoloogia on juba Vanast Testamendist alates
ehk siis 3000 aastat mõelnud, et inimene ei saa hakata usklikuks.
Jumal kutsub teda, Jumal painutab teda kahetsema ja pöörduma
ja Jumala Vaim kingib usu.
On olemas selline kohutav mõte, et inimene tõrjub,
aga Jumal kutsub tihti ja pakub seda võimalust ning armu.
Inimene võib jätkuvalt paadutada end ja pöörata selja Jumalale.
See on just see, mis jätab inimese igavesse eraldatusse Jumalast.
Kas me võime kutsuda seda põlvkonda paadunud põlvkonnaks?
Meie põlvkonda?
Mõned räägivad juba nüüd lõpuaja märkidest.
Kas sa näed selliseid märke?
Ristiusu olukord on maailma eripaigus erinev.
Öeldakse, et Lääne maades -
Euroopas ja Põhja-Ameerikas läheb ristiusul üsna kehvasti.
Meil on kahanevad trendid, inimesed lahkuvad kirikust,
traditsiooniline õpetus seatakse kahtluse alla jne.
Asju tahetakse muuta ja mugandada
kaasaegse liberaalse ühiskondliku väärtusmaailma kohaseks.
See on ainult väike osa ristiusust.
Kui me vaatame Aafrikasse, Aasiasse, Ladina-Ameerikasse,
siis seal kasvavad kirikud jõudsalt.
Seal on algkoguduse esimest armastust Kristuse vastu
ja seal on Piibel au sees.
Seal inimesed teavad, et nad on kristlased.
Nad on täiskasvanuna pöördunud ja võtavad ristimise vastu,
armastades innukalt Kristust ja Piiblit;
nad palvetavad regulaarselt ja räägivad oma usust inimestele.
Olukord on väga erinev.
Küsimus lähtub meie läänemaisest kontekstist.
Ise arvan, et praegusel hetkel ei näe mingeid kosmilisi maailmalõpu märke.
Võib küll aga mõelda, et iga inimene, kes armastab Kristust,
elab sellist lõpuaega,
kuna kui armastad kedagi, siis ka igatsed teda
ja iga Jeesust armastav isik igatseb ja tahab, et Ta tuleks peatselt tagasi.
Kas see on taevaigatsus?
See võib olla see. Igatsus taeva järgi ja igatsus Vabastaja järgi.
Selles mõttes on iga põlvkonna tõelised usklikud alati soovinud,
et Kristus tuleks just nende ajal tagasi.
Kuidas suhtud sellisesse küsimusse: hiljuti helistas üks naine ja ütles,
et teda panevad hämmastuma Piibli tõlgendused ja muud,
et tema poeg tahab juuksed pikaks kasvatada.
Kas Jeesusel olid pikad juuksed või ei - see pole küsimus.
Küsimus on see, mis on Piibli tõlgendamisel
ajaloolised ja kultuuriga seotud aspektid, kas selliseid asju on
ja kas Piiblis on üldine tõde, mis on kultuurist ja ajast sõltumatu?
See on hea küsimus.
Me usume, et Piibel pole mingi kuldne plaat,
mis on taevast alla sadanud, nagu mormoonidel on.
Ega ka mitte selline Jumala poolt sõna-sõnalt dikteeritud
agu näiteks Koraan oli prohvet Muhhamedile.
Need asjad on toimud ajaloo käigus mitmete aastasadade jooksul
ja need on Vanas Testamendis prohvetite poolt tõlgendatud
ja Uues Testamendis apostlite poolt üleskirjutatud.
Seda on paljud inimesed teinud, eri moel ja eri stiiliga.
Jumala tegutsemine on toimunud konkreetses füüsilise maailmas.
See on tohutult tähtis.
See on ristiusu nö materiaalne usk - Jumal sai lihaks.
On selge, et Piiblis on kese, selle ümber on erinevaid ringe
ja keskne mõte on kolmainu Jumal, kes on armastus
ja kelle armastus jõuab meieni armuna.
Võib öelda, et ristiusk on oma olemuselt armu usk.
Kõik see, mis on seotud Jumala päästva tegutsemisega -
see on tuum, loovutamatu tuum
ja et seda kaitsta, sündis kolmainu õpetus
ja mõte Kristusest tõelise inimese ja tõelise Jumalana.
Kui minna juuste pikkuse või moe juurde, siis need on ihulikud asjad.
Sinna vahe peale jääb palju muudki, mis on seotud kultuuri ja ajaga.
Seda peab tänapäeval uuel moel tõlgendama.
Kui see põhituum on armastus...
Kolmainu Jumal, kes on armastus.
Nüüd jõuame tänapäeva, kus meid kristlasi süüdistatakse sallimatuses,
et meil pole armastust.
Kõik teavad, mis on tänapäeva küsimus homode ja lesbide kohta.
See on kerkinud esile ja jutt keerleb selle ümber,
kuid selles on midagi ka mõtlemisest.
Mida see küsimus sinu arvates sisaldab?
Selles peab olema ka muud kui ainult seksuaalsus.
Arvan, et kes on otsustanud seda nii,
et kirik peab palvetama registreeritud paarisuhete eest
või tuleb luua selline õnnistuse vorm
või minna veel kaugemale - neid laulatada kirikus.
Ma arvan, et nad on mõelnud, et see lahendus puudutab ainult eetikat
ja seal on võrdõiguslikkus, võrdsus ja võrdne kohtlemine.
Kui nii oleks, siis see küsimus oleks kergesti lahenenud.
Ristiusu seisukohast on see väga sügavalt õpetuslik küsimus.
Küsimus kristlaste inimkäsitlusest - milliseks Jumal lõi inimese -
meheks ja naiseks ja õnnistas neid, et saagu teid palju jne.
Küsimus loomisteoloogiast.
See pole nii kiiresti lahendatav eetilise võrdõiguslikkuse küsimusena.
Kui nüüd me Kirikute Nõukogu otsustas,
et paarisuhete pärast võib palvetada kirikus,
siis see on andnud ruumi sellele erinevusele, mitmehäälsele kirikule.
Ehk meil tuleb aktsepteerida,
et sellises liberaalse, demokraatliku rahva hulgas nagu Soome,
on erinevaid väärtushinnanguid.
Kui rahvakirik tahab olla kogu rahva kirik,
siis on selles erinevad väärtused heaks kiidetud ja see on seal.
Ise lähtun sellest, et sellega tuleb piirduda.
Ei tohiks teha mingit ametlikku õnnistust, rääkimata abieludest.
Homoseksuaalsed vennad ja õed on nüüd tunnistatud
täisväärtuslikeks ja võrdväärseteks Jumala pere liikmeteks,
seda on selle otsusega piisavalt osutatud.
Kas tegelikult on küsimus selles?
Ise kristlasena mõtlen, kas me kristlastena ei peaks aktsepteerima
ja armastama kõiki inimesi, seksuaalsust arvestamata?
Nüüd on unustatud see, et on neid, kes elavad üksi, kel pole suhteid.
Palju on räägitud sellest, et ka pedofiile tuleb aktsepteerida jne.
Natuke mõtlemist.
Sinu vastuse peale meenub mitu asja, mis mind huvitavad.
Esmalt see, et Soome Kirik otsustas selle üle enne hääletamist
ja otsustas, et see pole õpetuslik küsimus.
Minu arvates on ilmiku silmis see just õpetuslik küsimus!
Vaja oleks olnud enamuse otsust.
Need, kes jäid selles küsimuses vähemusse,
olid just samal arvamusel, kui sina ja olid seda meelt,
et oleks pidanud lugema 3/4 arvamus, nagu on õpetuslikes küsimustes.
Piiskopi koolituse ettevalmistus ja nõukogu jätkutöö kirikukogu jaoks
algas sellest, et kristlikku abielukäsitlust ja -teoloogiat ei muudeta.
Kristlik abielu on endiselt ühe mehe ja ühe naise vaheline liit.
See ei ole arvuneutraalne mitmikabielu
ega sooneutraalne ehk homoseksuaalne.
Jutt ei käi abielukäsitluse muutmisest, vaid ainult nende eest palvetamisest,
kes on selle sõlminud ja seda kaudu neid aktsepteeritakse
kristliku koguduse liikmetena ja inimestena.
Neid armastatakse ja toetatakse nende identiteedis.
Nüüd selline ilmiku rumal küsimus, aga neid küsivad peale minu teisedki.
See mõte, et mis vahe on palvel ja õnnistamisel.
Näiteks ma võin palvetada homode ja lesbide eest
ja neid õnnistada ükshaaval ükskõik kus ja millal,
aga kui mu juurde tuleb paar, kes palub palvet või õnnistust,
siis mulle tundub, et see on selle liidu eest palvetamine.
Või palvetatakse seal nii, et palume nüüd Mati ja Timo eest,
et käigu rahus õiget teed, ehkki armastavad üksteist?
Või kuidas see tegelikult toimub, et see oleks tõde?
Mõte selle ettevalmistusel oli see,
et seal ei õnnistata ametlikult seda paarisuhte vormi,
neid õnnistatakse vaid kristlike ligimestena
ja palutakse nende ellu Jumala õnnistust, ligiolu ja armastust.
Kirik ei tunnista seda paarisuhte institutsiooni.
On see tõsi, et see jääb selleks, kuna tundub nii, et meid lollitatakse
ja manipuleeritakse vähehaaval selleni,
et me lõpuks jõuame ikkagi selle liidu heakskiitmiseni?
Läheme Rootsi teele.
See on hea ja tähtis küsimus, sest kui nii juhtub,
siis trotsitakse kiriku autoriteeti tõeliselt.
Ma arvan, et Soome kristluses on nii palju inimesi,
kes mõtlevad traditsiooniliselt
ja püsivad Piibli traditsioonilises usus ja õpetuses.
See on ohtlik tee kiriku ühtsuse seisukohalt.
Ise arvan, et novembris tehtud otsus on see, mis kestab lõpuni.
Ok, aga kui...
Aga kui juhtub nii...
Ütleme, et me "fundamendalistid" - nagu sõimusõna.
Kas sa oled fundamendalist?
Jaa, ma olen selline, et ma usun Piiblisse ja Jumalasse.
Ka mina usun Piiblisse, aga ma pole fundamentalist.
See sõna on muutunud valeks, kuna sellest on tehtud vale.
Igatahes, hoiame seda õigena.
Me usume pühasse kolmainu Jumalasse.
Kui nüüd kuidagi juhtuks nii, mis sa arvad, kas oleks võimalik,
et kirik jaguneks?
Kui kirikusse hakatakse toppima sooneutraalset abielu,
hakatakse minema Rootsi teed,
siis pean väga tõenäoliseks, et kirik lõheneb.
Seepärast see on väga ohtlik tee.
Miks see oleks ohtlik? Kas see poleks ka puhastav?
See kirik on minu isade ja emade kirik, minu isaisade kirik
ja mina ei taha anda seda kellelegi.
Kirik on sama kui Kogudus, kirik pole mingi asutus.
Ei olegi. Kirik on Jumala rahvas, Kristuse Ihu ja Püha Vaimu tempel.
Kogu oma armetuses, võiks öelda, et kogu patususes
on Soome Hemlut kirik siiski sisult kolmainu Jumala kirik.
Jumala rahvas, Kristuse ihu ja Püha Vaimu tempel.
Mina tahan sellest kinni pidada ja selle kiriku võib Jumal oma armus
uuendada ja anda sellele vaimuliku kevade.
Ei taha minna kuhugile väljapoole seiklema.
Kas on olemas mingi piir, et sa ütled, et nüüd aitab?
Raske öelda praegu.
Ma ise tahan uskuda, et see seis ja rahu, milleni nüüd jõuame,
kestab meie eluea.
Tahan nii uskuda.
Ma veel küsin, mis oleks kui...
Kui see kirik lõheneb
ja sa oled ainult 11 hääle kaugusel peapiiskopiks valimisest,
kas hakkaksid selle teise poole piiskopiks?
Oh,oh, kus on küsimus.
Täiesti aus küsimus.
Sellised kujutlusvõimega küsimused.
Mina tahan püsida isa ja ema kirikus, kui lubad.
Jaa, olgu, püsime seal siis.
Võrdle niipalju isa ja ema kirikut, kuna on olnud palju ka mujal,
näiteks Hiinas, räägi natuke, kuidas maailmas ja meil...
Kus me oleme praegu? Kuidas need erinevad üksteisest?
Muidugi kõige suurem erinevus on selles,
et meil on selle maal viljeldud ristiusku juba varsti 900 aastat.
Põlvkonnad tulevad ja lähevad ja me elame sellises kirikus,
mis on nii lähedaselt kultuuri ja ühiskonnaga abielus.
Algusest alates on olnud selline altari ja trooni väga tugev liit.
Riik ka veel. - Jah. See esindab seda trooni.
Oleme väga erinevas olukorras, elades praegu selle liidu lagunemisprotsessis.
See 900-aastane ühiskonna, riigi, kultuuri ja kiriku liit on lagunemas.
Vähemalt oma vormi muutmas.
Noortes kirikutes Aasias ja Aafrikas, eriti Hiinas,
kus on maailma kõige kiiremini kasvav kirik.
2 miljonit täiskasvanut ristitakse igal aastal.
Seal inimesed tulevad ateismist või teistest religioonidest.
Tulevad nii, et kuulevad isiklikult evangeeliumi,
Püha Vaim puudutab nende südant
ja nad pöörduvad, saavad usukingi ja ristitakse.
Neil on esimene armastus, selline isikliku kutsumise tunne ja praktika.
Seda me vajaksime.
Me vajaksime, et see oleks ühtäkki uus,
et me võiksime armuda evangeeliumisse uuesti.
Ma tahaksin uskuda, nagu sa viitasid, kevadistele valimistele.
Tahtsin seal rõhutada ja tahan veel rõhutada,
et meie kirik vajab vaimulikku uuendamist.
Teoloogilist tervist ja Jumala Sõnast ja usutunnistusest kinni pidamist
ja ka vaimulikku uuendamist, kus Püha Vaim saaks puudutada.
Et saaksime igapäevases kahetsuses naasta ristimise armu juurde
ja kogeda värsket andeksandi ja Püha Vaimu puudutust
ja saada sõnakuulelikuks Jumalale.
Meil on palju häid usklikke, aga Jumal tahab,
et me oleksime enam kuulekad Tema Sõnale ja Tema kutsumisele.
Tõsi.
Kas me võime paluda, Miikka, et sa palvetad lõpuks?
Püha Jumal, armas Taevane Isa, me täname Sind selle eest,
et Sa oled meile igaühele andnud usu kingiks,
oled kutsunud meid oma lasteks
ja andnud Kristuse meie südamesse Püha Vaimu läbi elama.
Issand, me tahame paluda kõigi Soome kristlaste pärast
ja ka armsa Hemlut kiriku eest.
Anna, Sina, Issand, uus vaimu kevad
ja anna Sina, Issand, vaimulik uuenemine, mida me vajame.
Meile ei piisa ainult strateegiatest või programmidest,
vaid me vajame, et Sina võiksid puudutada meie südameid
ja anda meile igapäevase kahetsuse ja värske armu kogemuse.
Pühi meie patt ära Kristuse lepitusverega
ja täida meid oma armuga, täida meid oma Püha Vaimuga,
et me võiksime Sind teenida ja olla sõnakuulelikud Sinu sõnale.
Issand, lase armastusel tulla riidlemise ja erimeelsuste asemele,
ühenda meid, kõiki kristlasi, üksteisega Sinu armus ja armastuses.
Tänu, et Sinu sõnum levib kõikjal maailmas
ja lase ka meil olla osalised selles elavas evangeeliumis
ja esimeses armastuses Kristusesse.
Tänu, et Sa kuuled meid,
Sinu Poja, meie Vabastaja, Jeesuse Kristuse pärast, aamen!
Tõlge: Ülle Kapanen