PEOPESAL
Tere tulemast saatesse "Peopesal"!
Täna räägime mitmetahulisest ja raskest teemast - kannatusest.
Tere tulemast saatesse!
Tere tulemast ka kõigile teile siin jagama seda teemat koos minuga
ja palvetama, et Jumal võiks seda teemat meile avada.
Palume seda koos!
Kõigeväeline Isa, Poeg ja Püha Vaim, tahame tänada ja ülistada Sind nende
omaduste eest, mis teevad Sinust Jumala. Suurim neist on armastus,
kuna Sa oled olemuselt armastus. Seepärast, Issand, me võime kõike
seda, mis meis ja meie eludes toimub, õppida peegaldama armastuse
kaudu ja tulema kõigi asjadega Sinu juurde, kuna oma armastuses Sa oled
lubanud meid tervendada ja uueks teha. Issand, palun, et lased
praegusel hetkel rääkida seda, mida Sina tahad, et see tuleb Isa
südamest kuulajate südametele. Issand, õnnista seda, mis on Sinust,
lase sellel juurduda ja hakata vilja kandma, lase aganatena lennata ära
kõik, mis ei ole Sinust. Issand, jää meid kõiki täna õnnistama ja
puhasta mind oma kanaliks. Palun seda Jeesuse nimel, aamen!
Kui ma mõtlesin kannatuse teemale, algas see väikesest ojast ja
muutus ookeaniks kuna see teema on nii suur ja laialdane.
Loodan, et võin siia tuua selliseid vaatenurki, mis aitavad mõista, et
kannatus pole nii lihtne, nagu mõned tahavad seda tõlgendada või mõista.
Näiteks kui lähtume eduteoloogiast, siis seal on kannatus alati deemonlik
ja seda ma ei usu üldse.
Mõtlesin, et alustame Piibli sõna ja tõega, mis ütleb, et kui te
kannatate, kui Jumal laseb teile kannatusi osaks saada, tehke seda
jumalariiki otsides ja hea Looja juurde tulles.
See tähendab, et isegi kannatades me peaks kogu aeg vaatama Kristusele
ja Jumalale.
Meile pole lubatud sellist elu ega maailma, kus poleks kannatusi, kuna
maailmas on ka kurjus.
Kui me ekslikult arvame, et kannatus on midagi, mille me võime oma elust
ära pühkida, siis kannatuse saabudes me langeme lootusetusse, ebausku.
Kannatused võivad viia meid isegi Jumalast eemale kui me arvame,
et see on Jumala viha meie vastu, või et Jumal hülgab meid.
Tuleb meelde üks vaataja, kes oli vaadanud saateid ja helistas ning
tahtis rääkida oma lugu.
Sellest sai ka see teema alguse, mõtlesin, et sellest peab rääkima.
See naine rääkis üsna ehmatava loo, kuidas ühe pere isa sõitis merre
autoga ja autos oli 3 last ja vanemad.
Ainuke, kes sellest autost pääses, oli viieaastane poeg, kes kuidagi
sai avatud akna kaudu välja, auto katusele ja ta päästeti sealt.
Teised hukkusid.
See viieaastane poiss on sellises seisus, et ta ei räägi, ta ei suuda
seda asja käsitleda, ehkki mitu kuud on mööda läinud.
Kui temalt küsida, kas ta mäletab juhtunut, ütleb ta, et mäletab
ja peale seda jääb täiesti vait.
See on seda tüüpi kannatus, mille puhul me kõik küsime, et miks
selliseid asju juhtub.
On mitmeid selliseid kannatusi ja asju, mida me ei mõista.
Me ütleme ka: kui Jumal on hea, siis miks ta laseb sellistel
asjadel juhtuda?
Mõned ütlevad nagu üks sõber, kes ei ole usklik, ütleb,
et ta ei taha sellist Jumalat, kes laseb sõdadel ja muul toimuda.
Ta unustab, nagu mõned kristlased, et maailmas ei valitse ainult Jumal.
Maailmas valitseb ka saatan.
Väga palju sõltub meie oma valikutest, kumb meie elus valitseb.
On ka asju, mida ei saa ainult sellega seletada.
Tuleb natuke laiemalt vaadata.
Piibel ütleb, et Jumal on hea ja Jumala tahe meie suhtes on hea.
Piibel räägib Jumalast kui armastusest.
Esimene probleem ja vale arusaam kannatuse suhtes on see, kuidas
me kuuleme ja tõlgendame pilti heast Jumalast, armastavast Jumalast.
Milline on meie arvates armastav Jumal?
Suurem osa ütleks, et Jumala hea tahe ja armastus tähendab seda,
et Jumal tahab meile neid ja ainult neid asju, mis toovad meile
headmeelt, kus tunneme, et meid armastatakse, kus on tervis ja raha.
See toimib senikaua, kuni see hea saaja haigestub, kaotab töökoha,
temaga hakkab juhtuma ebameeldivaid asju.
Küsimus: kas ta kaotas äkki usu?
Või hakkas Jumal mõtlema: Need Marja-Liisa palved on sellised,
et ma ei tea, karistan teda vahepeal natuke, need pole piisavad, ta peaks
sagedamini palvetama, rohkem Piiblit lugema jne.
Kui meil on algusest peale vale pilt Jumalast ja sellest, milline on
armastav Jumal, mida Tema armastus tähendab, siis kindlasti me lähme
rappa neis asjus, kus Jumal pole selline, nagu meie tahame.
Jumal ei olegi Jõuluvana, kellele me saadame kirju ja ütleme, et anna
seda ja anna teist ja kui sa ei anna, siis ma olen vihane.
Kui sa ei anna, see näitab, et ma ei meeldigi sulle!
Meil on natuke seda tüüpi arusaam Jumalast.
Kui Jumal teeb midagi, mis on Tema tahe, mitte meie, siis me imestame
ja küsime, kas see on Jumalast või ei, unustades, et Jumal ise ütleb,
et Tema mõtted ei ole meie mõtted ja Tema teed pole meie teed.
Tal on meie elule eesmärk, igaühe elus on kutse ja ülesanne,
kui me tahame selle vastu võtta.
Me unustame, et inimene ei kasva üksi õnnelikuna mäel istudes ja
mõtiskledes, selles ei toimu kasvamist.
Kasv toimub, kui kivi ihub kivi, nagu öeldakse.
Tõelisuses elamine - see on see, mis meid kasvatab.
Me kõik oleme kindlasti oma elus tõdenud, et kui kõik on hästi,
pole mingeid suuri katastroofe ega kannatusi, ei tähenda see, et me
oleksime õnnelikud.
Võib olla nii, et meil on elus raske kriis või midagi sellist, kus me
peame valima elu ja surma vahel ja ühtäkki keset kriisi ja kannatust
on tohutu Jumala ligiolu, rahu ja armastus, mis näitab, et kannatusel
polnud midagi tegemist sellega, kas ma olen heaks kiidetud või ei.
See oli midagi muud ja sellest muust, mis kannatus on, tahangi rääkida.
Kannatus on mitmetasandiline ja erisugune.
Osa kannatustest on ise põhjustatud.
Näiteks inimene sööb šokolaadi, tema vööümbermõõt kasvab ja võib juhtuda,
et tal tekib ka diabeet.
Me ei saa Jumalat süüdistada, et Jumal, miks sa lubasid mul saada
selle haiguse.
Teadmistega, mis meil tänapäeval on, võib seda nimetada ise põhjustatuks.
Jumal ei võta ära põhjus - tagajärg seaduspärasust.
See kehtib endiselt, see on jumalik seadus ja inimene lõikab seda,
mida ta külvab.
See on üks osa kannatustest.
Sageli satume sellistesse oludesse, kus on kannatusi meist sõltumata.
Väliselt võib meie ellu tulla kannatusi, meie maja võib põleda
või muud, see pole meie põhjustatud.
Kõige raskem on meil mõista, kui Jumal laseb meil kannatada.
Piibel ütleb, et kõik hea ja halb tuleb Jumalalt.
Kõik hea ja halb tuleb Jumalalt.
Piibel räägib ka kannatusest, mida Jumal lubab meie ellu kasvamiseks.
Võib öelda ka, et Jumal ei soovi meile halba.
Ma ei usu, et Jumal soovib meile kannatuse läbi teadlikult halba,
aga Ta võib seda lubada, et me õpiksime midagi oma vigadest
ja oma valedest valikutest.
Kui me ei õpi heaga, siis see aitab meid, põikpäid.
Me, isepäised, isegi ei näe seda, et Jumal üritab alguses õrnalt ja
armastusega, siis ta peab meid peatama.
See on armastus, et Ta peatab meid ja laseb mingi sündmuse kaudu
muutuda Temast sõltuvaks.
Üks osa, mis on seotud kannatusega, kõrbeperioodi koolitusega on
vaimuliku võitluse õppimine, kannatlikkuses kasvamine, Jumala
juurde tagasi tulemine ja Temast täiesti sõltuvaks muutumine.
Minu elus on olnud nii, et alles siis, kui kõik muud variandid on ära
võetud, alles siis olen tajunud, et pole mingit võimalust ilma Jumalata
hakkama saada.
Mingites olukordades ja asjades hakkab kannatus kandma head vilja
alles siis, kui me ise lahti laseme.
Kui kannatus on piisavalt sügav ja relvituks tegev, võib see viia
tõelise ja ehtsa jumalasuhteni, kus võib kogu südamest öelda,
et mitte minu tahtmine, vaid Sinu, ükskõik mida see tähendab.
Ma nõustun sellega, et Sinu tahe sünnib minu elus.
Kui me nii teeme, tähendab see, et kõrbeperiood, mis on meile
mõeldud õpetuseks ja kutseks Jumalale lähemale, jääb lühikeseks.
Piibel räägib Jumala oma rahvast, et see teekond kestis 40 aastat,
kuna rahvas mässas ja nurises ega soostunud kuulama Jumalat,
vaid tegi oma tahtmist ja ehitas oma jumalaid jm.
Oma elus olen märganud, et mida kiiremini nõustun ka kannatuse
koolitusega tulema Jumala ette ja otsima ainult Tema riiki, sõltumata
oma tunnetest ja Jumalat süüdistamata, seda rutem hakkab Ta tegema
seda tõelist asja, mis on minu kannatuse taga.
Tähtis on mõista mõningaid asju, millest ka Jeesus rääkis.
Inimestena me võime mõelda, et näiteks haigused, rasked haigused
või õnnetused või muud, on Jumala karistus.
Olen ise seda kogenud kui haigestusin vähki, et kõige julmemad
olid nö kristlased, kes helistasid ja andsid nõu ja küsisid, et kas
sa oled kahetsenud ja mis pattu sa oled teinud ja õhutasid palves
Jumala ette minema jne.
Juhised on õiged selles mõttes, et nii me peame tegema kannatustes:
minema Jumala ette ja küsima, kas olen teinud mingit pattu, eksinud
Sinu vastu, see on esimene asi, mida küsida.
Kui nii on, tuleb meelt parandada.
Ka Jeesus ütles, et kõigi haiguste põhjus ei ole patt, ega ka mitte
kõigi kannatuste põhjus.
On selliseid asju ja põhjuseid, mida me ei tea, ja tuletan meelde,
et meil pole õigust kohut mõista ega arvustada kellegi kannatusi,
et miks neid on ja millised need on.
Ainult Jumal teab ja näeb südamesse.
Jumal andis kannatusi ka Iiobile.
Tegelikult pidid Iiobi nõuandjad kahetsema ja Jumalalt andeks paluma,
enne kui said oma jumalasuhte korda.
Pean silmas, et me ei hakkaks ise määratlema, mis on teise
inimese elus kannatus.
Piisab, et mõtleme, mis on meie kannatuse eesmärk.
Kordan veel, et kannatus võib olla ise põhjustatud, võib olla teiste
tegude tagajärg, võib olla patu tagajärg, või Jumala poolt lubatud.
Kõigis neis aitab Jumala poole pöördumine, pilgu tõstmine mäele,
kuna see on ainuke koht, kust tuleb abi.
Sõltumata kannatuse määrast või tüübist, kõigis on tähtis pöörduda
tagasi Jumala juurde.
David Wilkerson, kes on kindlasti teile kõigile tuttav, räägib oma
raamatus "Mul on valus" (When you hurt) kannatusest.
Ta jagab kannatuse kaheks ja kristlased kaheks eri tüüpi kristlasteks.
Esmalt ta ütleb kannatuse kohta, et kristlastel on samu kannatusi, nagu
teistel, samasuguseid olukordi kui teistel, päike paistab nii heade
kui pahade inmeste peale.
Siis ta ütleb, et Jumala kutsutud peavad taluma sügavamat kannatust
kui teised.
Nad peavad muutuma veel enam Jumalast sõltuvaks.
See on nagu Jeesus ütles Peetrusele, et sa veel ei mõista, mida ma sulle
ütlen, aga hiljem saad aru.
Wilkerson ütles, et usklike seas on sellist kannatust, kus on ahastust
ja kiusatusi, mis on omased kogu inimkonnale.
On probleeme abielus, laste kasvatamisel, masendust, hirmu,
majanduslikku survet, haigusi,surma, üldse kõiksugu nö argielu asju.
Ta ütleb, et on kannatust, mis mõjutab vaid õigeid.
Ta viitab Taavetile ja võtab Psalmi 34:19, milles öeldakse, et Jumal
puhastab oma valituid nagu kulda ja hõbedat.
See on üks osa, kuhu satuvad Jumalat teenivad inimesed.
Tasub meeles pidada, et selline puhastamine, mida nimetatakse
vaimulikuks kõrbeks, ei hülga. Jumal ei hülga kunagi inimest!
Rõhutan seda, mida olen ka varem öelnud, et usk ei ole tunne.
Kõrbeperioodil ja kannatustes võivad meie tunded jäätuda või surra või
ei pääse valu tagant pinnale.
See valu on nii ahistav, et see muutub kõikehõlmavaks tundeks.
Siis tasub meeles pidada, et Jumal on kõrgemal kui need tunded,
Ta on kõrgemal kui kannatused, Ta on Kõigeväeline.
Ta tõesti teab, mida teeb, Ta ei kiusa kedagi, nagu Piibel ütleb.
Tema ei kiusa kedagi, igaüht kiusab tema oma himu.
Samuti ei hülga Ta kedagi.
Neid tasub meeles pidada, kui kannatus on ränk ja ahistav.
1 Peetruse 4:19 ütleb:
"Seepärast usaldagu need, kes Jumala tahtmise järele kannatavad,
oma hinged ustava Looja hooleks, tehes head."
Kannatusega kaasneb see, et me tahame ise lahti öelda kõigest,
mille läbi see kannatus tuleb.
Külvamise, lõikamise ja kannatusega on seotud see, kuidas ma mõtlen.
Kuidas me mõtleme, mida teeme.
Need kõik on meie oma valikud ja kuni me mõtleme ja tegutseme
Jumala tahte kohaselt, ei saa saatan tuua meile kannatusi, mis on
Jumala vastased, kui me ise ei ava talle võimalust.
Me ei anna kurjale võimalust kui me kogu aeg oleme Kristuses,
pidades meeles, et mitte enam mina, vaid Kristus minus.
Siis meil pole midagi viga, ükskõik milliseid kannatusi oleks.
Kui me oleme "shalomis", rahus, mis hoiab meid juurdununa Kristuses,
võime öelda, et mida saab mulle teha inimene, mis võiks väliselt juhtuda,
kui meil on Jumal!
Meie Isa on suurem, kui ükski maailma hävitav isa.
Meil pole midagi viga. Palvetame veel lõpuks!
Issand, me tõesti tahame tänada ja ülistada Sind! Sa oled
Kõigeväeline ja püha Jumal, Sa kuuled ja näed meie kannatusi
ja oled ise palju kannatanud. Sina tead, Jeesus, mis see on,
mida tähendab olla hüljatud, pilke- ja naerualune, valesti mõistetud
ja valesti koheldud ning kogeda füüsilist valu. Issand, ei ole
kannatust, mida Sina poleks kogenud, Sa tead ka inimese osa ja
seepärast me võime inimestena loota, et Sina Jumala väe, võimu ja
armastusega õnnistad, vabastad ja kannad meid, kui me seda
Sinult üheskoos palume. Issand, anna meile õige suhtumine sündmustesse,
et me ei näeks neid hülgamise või karistusena, vaid et näeksime neid
uute võimalustena. Tänu Sinu armastuse eest, aamen!
Tõlge: Ülle Kapanen