PEOPESAL
Tere tulemast koos minuga teekonnale tagasi Jumala peopesale!
Oled südamest teretulnud.
Tere tulemast ka teile, on tore näha teid siin jälle õppimas,
kuidas võime õppida paremini tundma iseennast, teisi ja Jumalat.
Täna on teemaks valimine, õigupoolest üsna raske valimine.
Räägin sellest, mida tähendab valida elu või surm.
Sellel on suur tähtsus, kuidas me oma elu siin veedame.
Me pole võib-olla mõelnud, kuidas peame jätkuvalt valima.
Iga päev, igal hetkel.
Kui me oleksime väikesed lapsed... Mängime, et oleme lapsed.
Me kõik oleme Jumala lapsed.
Räägin nüüd valikust 2-aastasele - ta peab valima kahe asja vahel.
Kumba sa võtad, kas punase või kuldse paela jõulukaunistuseks?
Need on sellised ohutud valikud, mis ei tee kellelegi kahju.
On ükskõik, kas võtad punase või kuldse.
See on eelistus, sellepärast pole vaja vaielda, see on maitseasi.
Kui räägime sügavamatest valikutest, millest räägib Piibel,
siis räägimegi juba sellest, et me saame ja peamegi valima
kas elu või surma.
Kes valiks surma - mitte keegi. Või valiks?
Täna vaatame, mida Piibel ütleb selle kohta, et meil tuleb valida.
Olen võtnud Piiblist mõned kohad, mis on läbivad kogu Piiblis.
Mis algusest kuni Uue Testamendini räägivad sellest.
Jumal on andnud meile vaba tahte, mis iseenesest on kink.
Ma ei räägi teoloogilisest vaidlusest, kas see on tõesti vaba.
Jumal on andnud võimaluse valida, kas võtame Jeesuse oma ellu või ei.
Ta ei sunni seda peale.
Sellel on teatud tagajärjed.
Üks asi, mille eest inimene elus ei pääse on see, nagu öeldakse:
kuidas külvad, nõnda lõikad.
Ka Piibel ütleb nii.
Teisisõnu, meie endi valikute tõttu on me elus teatud asju.
Võib-olla olid need valikud valed, juhtisid meid eksiteele
või tõid meile palju õnnistust.
Juba 5 Moosese 30:15-16 öeldakse:
"Vaata, mina panen täna su ette elu ja hea, surma ja kurja,
kui ma täna sind käsin armastada Jehoovat, oma Jumalat,
käies tema teedel ja pidades tema käske, seadlusi ja kohtuseadusi,
et sa võiksid elada..."
Salmis 19 on see uuesti öeldud.
Neis kõigis on mõeldud, et kui valime õigesti, võime elada.
See viitab igavesele elule.
Mida tähendab õigesti?
Piibel määratleb seda väga selgelt ja paar salmi edasi täpsemalt.
Kui te armastate Jumalat ja kui te armastate üksteist.
Kõik nii Vana kui Uue Testamendi tekstid viivad ühte kohta,
mis on öeldud kirjas Korintlastele:
"Kui mul ei oleks armastust, siis poleks minust ühtigi!"
See on Piibli peamine mõte ja seisukoht läbi kogu Piibli.
Uues Testamendis kirjas Efeslastele 4:23-24 on öeldud:
"Ja saada uueks oma meele vaimus ning riietuda uue inimesega,
kes Jumala sarnaseks on loodud tõelise õiguse ja pühaduse sisse."
Valikutes on kaks äärmust: üks äärmus läheb fatalismini, öeldes:
"Jumal teab kõike juba ette, mis ma siin enam valin,
kõik on juba kirjas."
Siis inimene ei arvesta, et kui ta tahab, suudab ta toimida
esialgse käsikirja vastaselt, ta võib sellest kõrvale kalduda,
kui ta pole kogu aeg Jumala juhtimises ja tahtes; kui ta käib oma teedel.
Kuigi mõte oli minna jumalateenistusele, läheb ta hoopis Anttilasse.
Hinge tahtmine meis tõmbab meid ilmalike asjade juurde.
Pean silmas neid inimeste asju, mis alati pole pühad ega ehita meid;
ei lähtu ilmtingimata elulättest ja viivad meid mujale.
Elu ja surma valimiste kohta on Efeslastele kirjas väga ilusti öeldud.
Siin on ka teatud juhis hingele.
Mulle terapeudina on see väga hõrk koht, kuna siin öeldakse,
et saage uueks oma meele vaimus.
Vaatasin algteksti ja see tähendab, et vahetage oma mõtteid.
Mida see praktikas tähendab?
Inimesel on teatud suhtumised ja mõtted ning need on tulnud kuskilt.
Need on tulnud kasvatusega, koolist, sõpradelt;
meil on teatud arusaam inimestest, iseendast ja teistest.
Sageli me ei kontrolli, kas need on õiged.
Räägitakse, et kõik araablased on julmurid, mustlased vargad jm.
See ei ole tõsi.
Meil on teatud mõttemallid, mida võib pidada kindlustusteks.
Need on nii kindlalt ehitatud, et kohe, kui keegi neile läheneb,
ütleme, et äkki võiksid mõelda midagi muud; me ründame kohe vastu.
Ära tule minu tõde muutma, või sellele alale ei tulda.
Olete märganud seda, et mida kindlamini keegi oma mõtte juures on,
mida domineerivam, kontrollivam ja võimukam;
mida tugevam on meele kindlustus, seda enam on ebakindlust, ahastust jm,
kuna selle kindlustuse sees on käsitlemata psüühiline valu.
Eelmisel korral rääkisime sellest, et psüühhilised valud eksitavad,
need võivad ka muutuda patuks.
Siis see tähendab, et kui näiteks minu psüühhiline valu oleks see,
et ma tunnen end hüljatuna, et ma pole sama hea kui teised.
Kui ma toidan seda mõtet, siis saab sellest minu suhtumine
mis võib väljenduda stiilis: "Kuna sina ei hooli minust,
siis ära arva, et mina ka hoolin sinust."
Inimene võib muutuda agressiivseks ainult seetõttu,
et ta kaitseb oma hüljatud saamise hirmu.
Neist mõttemallidest ja kindlustustest hoitakse kinni seda enam,
mida suurem on hirm selle ees, et ma ei kõlba ja mind hüljatakse,
kui nähakse, milline ma tegelikult olen jm.
Mida rohkem on sees hirmu, seda enam on kaitsemüüre.
Kaitsemüürid võivad olla nii tugevad, et takistavad kasvu.
See takistab vaimulikku kasvamist, kui minu hüljatud saamise tunne
muudab mind vihaseks teiste vastu ja toob kaasa kadedust.
Inimene, kes tunneb, et pole piisav ja ei kõlba,
võrdleb end ka vaimulikus elus: "Oh, tal on need annid, aga mul ei ole..."
"Ta räägib isegi keeltes...On need ikka õiged keeled või äkki ta teeskleb?"
"Jumal tervendab tema kaudu."
Kadedus tuleb kõikjale, ka vaimulikku ellu
ja siis see töötab elu vastu.
Kuid Piibel räägib elust ja surmast ja määratleb elu väga selgelt,
öeldes, et see on armastus.
Kogu elu on armastus.
Kui ei ole armastust, siis võib arvata,
et see on see tühi kumisev tünn, milles pole midagi peale välise.
Sisemus on surnud või seda pole, kui inimene pole ühenduses armastusega.
Kui puudub ühendus armastusega, on inimene ühenduses valega.
Vale jäljendab armastust, aga need pole samad asjad.
Kui vale jäljendab armastust, siis ta näiteks poeb e "ostab" teistelt;
Ta tahab olla hea stiilis: "Olen sulle hea, ole sa mulle ka."
See otsib tunnetest seda, mis tal tegelikult puudub.
Kas armastus pole siis tunne? Ei! See on valik!
Armastus ei ole tunne!
Armastus on olek ja see on valik. See on elu, see on kõige tuum.
Jumal on öelnud, et loobuge valest, muutke oma mõtteid.
Muutke oma mõtteid, kui teie mõtted ei lähe kokku Piibliga,
kui need pole Jumala tahte kohased. Vahetage need välja.
See tähendab, et mõtteid saab muuta, kui Jumal ütleb.
Mulle meeldib uurimus, mis sobib just meile,
kellele kõik tuleb puust ette ja punaseks teha.
On tehtud uurimus kognitiivsest ja biheivioristlikust teraapiast,
kus inimesi õpetati teisiti mõtlema.
Räägin positiivsest mõtlemisest, mis on juba nagu pobisemine.
See on sügavam viis hakata vahetama valelikke mõtteid ja mõisteid,
mis ei ole Jumalale meelepärased.
Valed on kõik sellised mõtted ja arusaamad, mida Piibel ei toeta,
mis on Piiblivastased.
Kõik sellised mõtted ja arusaamad, kus ei ole armastust,
kui nad hülgavad, hävitavad, hajutavad, eraldavad - seal ei ole armastust.
Vales elavad kõik need, kes näevad iseend või Jumalat teisiti,
kui Jumal on ennast väljendanud; teisiti kui Piibel Tema ja meie kohta ütleb.
Mäletate Psalm 139 ütleb, et me oleme imelised.
Me pole selles mõttes imelised, et: "Vaadake mind, küll ma olen tore,
kummardage ja austage mind!" See on nartsissism.
See on armastuse ime.
Nagu me näeme väikest last... Kas on inimest, kes ei armastaks beebit?
Selles on midagi Jumala armastusest.
Kui Jumal ütleb, et muutke mõtteid, tuleb siia kreekakeelne mõiste "zorso",
mis tähendab tervenemist, paranemist ja meeleparandust.
Mida tähendab tegelikult meeleparanduse tegemine?
Paljud arvavad, et meeleparandus on see, et teen järgmisel korral kõike paremini.
Paranemine on see, et ma oskan seda pattu vältida ja ma ei lange enam.
Algkeeles tähendab see tagasi pöördumist, mõtete muutmist.
Kui olete mõtete tõttu minemas vales suunas.
Kui mu mõtted ütlevad: "Salme, sa pole midagi väärt."
"Miks arvad, et Jumal võiks sind armastada, sa pole midagi teind selleks."
Maailm arvab, et see on sooritus ja see tuleb ära teenida - see on vale.
Ma pean saama teadlikuks sellest.
Kuidas ma võin saada teadlikuks? Ma kontrollin Piiblist järgi.
Meil pole tänapäeval midagi muud, kui meid veetakse pimedaina eri suunas.
Nüüd oleme jõudnud sellesse aega, et inimesi eksitatakse.
Seal ei räägita äratuse aegadest vaid eksituse ajast, mis tuleb lõpus.
Peame tõesti teadma, mis on tõde ja mis vale.
Meile pole antud muud juhtnööri kui Piibel.
Mida Piibel ütleb?
Kuidas Jumal Piibli kohaselt mind näeb?
"Minu rõõm!". Ühel seminaril kuulsin, kuidas üks munk ütles väga ilusti:
Jumal ütleb:"Minu rõõm!"
Jumal rõõmustab ja rõõmutseb minu üle!
"No ma ei tea, see tuleks kuidagi ära teenida, siis Jumal rõõmustab,
kui ma teen mõne armsa teene Jumalale."
Jumal rõõmustab meie üle seetõttu, et Ta on loonud meid armastusega,
ühendusse endaga oma kuju järgi.
Selles pole mingit ärateenimist.
See on tõde.
Õieti võiks öelda, et kuna see on see põhitõde,
siis ma mõõdan kõike sellest lähtuvalt.
Kui keegi ütleb mulle: "Kelleks sa end õieti pead?", võin öelda,
et olen Jumala tütar; et olen kuningliku perekonna liige.
Olen kuninglik preesterkond, nagu öeldakse Ilmutuse raamatus.
Ära kohtle mind ükskõik kuidas!
Kõige tähtsam on mõista, et me peame lõpetama iseenda halva kohtlemise.
See pole armastus, kui ütleme:
"Vabandust, ma pole õieti keegi, ma lihtsalt olen selline."
Jumal lõi mind selliseks ja siin pole midagi vaja andeks paluda!
Elu valimine algab vale jumalapildi õigeks muutmisest,
vale minapildi puhastamisest.
Kust me saame eeskuju uuele identiteedile? Ainult Kristusest.
Kristus on meie uus identiteet, Kristus lõi meid ristil uueks.
See tähendab, et Ta andis meile võimaluse saada iseendaks,
Tema sarnaseks.
See ei tähenda tegelikkuses seda, et me oleksime juba täiuslikud.
Me ei ole veel Kristused.
See tähendas seda, et Ta kutsus meid saama Kristuse sarnaseks.
Ta andis meile võimaluse saada pühaks.
Me ei ole jumalad, nagu mõni õpetab tänapäeval, me oleme Jumala pildid.
On teatud asju, mille kohta võime küsida, kas see on elu valimine?
Kas see on Jumalale meelepärane valik või mitte?
Kas see on Piibli sõnale vastav?
Piiblis öeldakse, et sealt ei kao ükski sõna. Mitte ükski!
Me võime küsida: kas see kirgastab Kristust, kas selles on armastust,
kas see parandab mind, teeb see mind tervemaks,
kas see parandab inimsuhteid, kas see toob mind osadusse,
kas selles on asju, mis on Kristuses ja milleks Kristus on meid kutsunud.
Kas selles on vaimuvilju - rahu, rõõmu, tasadust,
armastust, leebust, sõbralikkust?
See ei tähenda, et peaksime hakkama muutma oma iseloomu
ja teesklema, et olen tasakaalukas, rahulik, armas kristlane;
et täidan kõik kriteeriumid, kui olen teatud omadustega - ka seda tehakse.
Hakatakse käituma, nagu oldaks juba täiuslikud kristlased
ja kindlasti satutakse eksiteele,
kuna Jumal ei tulnud täiuslike jaoks, vaid ebatäiuslike jaoks.
Ainuke viis saada Kristuse sarnaseks,
on saada esmalt ehtsaks puudulikuks patuseks inimeseks,
kelle mõtteviis samas pole: "Oh ma väike ussike!"
Samaaegselt, kui olen lihtsalt inimene, olen ma ka püha.
See on jälle paradoks, et minus on kaks poolt.
Me teame, et meis on kaks poolt. Nagu Paulus ütles:
me teeme seda paha, mida ei taha just seetõttu, et meis on kaks poolt.
Vaim ütleb üht, aga hing ütleb: ära tee vaimust välja!
Tee nii nagu sulle meeldib! Saad lõbutseda ja see on palju toredam.
On tõesti olemas saatan, isikuline paha,
kes ahvatleb meid eemale ühendusest Jumalaga.
Mida ta kasutab? Ta kasutab me mõttekindlustusi.
Meie elu juhivad tunded, mis on ravimata.
Valdkond, milles me pole oma valu kohanud.
Kui inimene ei teadvusta, et ta on kade, siis juhib teda kadedus.
Kui ta ei tea, et hülgamine on tema hirm, arvab ta, et on uje
ja eraldub teistest veelgi, kuna kardab, et teda hüljatakse.
Need kindlustuste väravad tuleks avada Pühale Vaimule ja öelda:
"Kui mu sees on mõni valu, mida kaitsen valel põhjusel
ja mis moonutab minu minapilti ja Jumala kujutlust,
siis puhasta, vabasta ja tervenda,
et võiksin muutuda rohkem Kristuse sarnaseks."
See aeg on taastamise aeg.
See tähendab, et Jumala töö saaks maad ja Jumal võiks muuta meid
just sellisteks Jaanideks, Harrideks ja Marideks, kelleks Ta meid lõi.
Mida enam muutume selliseks nagu Ta mõtles, seda vabamad oleme.
Ehkki oleme kõik Kristuses, ei ole me samanäolised ega samad isiksused.
Ühed on loomu poolest vaiksed, teised elavamad.
Asi pole selles.
Jumal ei aseta meid vormi, öeldes: "Saage Kristuse sarnaseks."
See pole vorm, kuhu kõik peavad mahtuma
täites samu omadusi ja eesmärke. See on jama.
Igaüks on ainulaadne isik - see on, mida iseendaks saamine tähendab.
Samaaegselt tuleb sinna sarnasus Kristusega. Kõik on Kristuses.
See on palju, palju rohkem kui me kõik kokku.
Palju, palju suurem - Temasse mahub!
Üks tähtis asi, mille pärast tahan lõpus palvetada, on tahte palve.
Inimene ei suuda teha valikuid, kui tema tahe on seotud.
On erinevaid võimalusi - mu tahe võib olla väga domineeriv ja valitsev.
Või siis meie tahe on seotud ja me oleme väga passiivsed,
me ei oska teha mingisuguseid valikuid.
Me isegi ei tea, mida vajame või tahame.
See on seotud elu ja surma vahelise valiku küsimusega.
Inimene, kes ei tunne ära tundeid ega tea oma vajadusi,
on oma tunnete ja vajaduste juhtimise all.
Kõige suurem eksitaja on vajadus, mille täitumist otsitakse.
Tuleb meelde, et meisse kõigisse on istutatud igatsus Jumala järele.
See on kõikides inimestes.
Aga sageli on see moonutatud ja ei teata, mis see on.
Kõige tavalisem eksitus on seksuaalprobleemid.
Inimene hakkab kujutlema ja otsima lähedust seksi kaudu
või hakkab otsima teist inimest valedel põhjustel, et täita oma tühjust.
Need kõik on sellised asjad, kus just hing läheb valele teele,
kuna ta ei tea, mida vajab.
Tuleb välja selgitada, mida ma tahan, mida ma vajan ja mis mul puudub
ning mis selle täidab?
Kas mõni minu vajadus on see, et kui mul on nälg - siis ma söön muidugi.
Kui mul on vaimu nälg, siis see ei tule millestki välisest,
vaid ma pean laskma Jumalal täita oma südame.
Ma avan oma südame ja Jumal muudab selle elavaks.
Kas kellelgi on enne lõpupalvet veel mõni küsimus? Ole hea.
Kuidas mõjutab mu valikuid see, kuidas mu ema on valinud oma elus?
Piiblis öeldakse, et kolmanda ja neljanda põlveni.
Samas öeldakse Moosese raamatus, et lapsi ei süüdistata vanemate patus.
See võib kõlada vastuoluliselt, aga ma arvan,
et kolmanda ja neljanda põlveni tähendab
kasvatusmustri juurde käivaid mõtteid ja suhtumisi ja seeläbi ka patte.
Kui õpetatakse midagi, mis on vale või Piiblivastane,
siis seeläbi kandub see ka edasi.
Uurimuste järgi saab beebi mõned kalduvused kaasa juba emapiimaga.
Kui ema on olnud raseduse ajal väga masendunud või hirmul,
või pole last üldse tahtnud, tunneb kahjuks väike loode seda.
Need on asjad, millega tuleb pikalt tööd teha,
kuna mida varem on see valu tulnud, seda rohkem kulub aega.
Kui see väike inimene, kes nüüd on võib-olla juba 50-aastane,
on tundnud end hüljatuna juba ema kõhus,
siis ta tunneb end hüljatuna ka 50-a, kui seda valu ei käsitleta.
Et võiksime teha õigeid valikuid, palvetame lõpuks koos.
Armas Taevane Isa, tahan tulla Su ette ja kiita ning ülistada Sind.
Tunnistan Jeesuse oma Issandaks. Isa, ma usun Sinu sõna,
et mind on loodud Sinu näo järgi ja Sinu sarnaseks.
Usun, et minus on Kristuse Vaim.
Tänu, Isa, et oled andnud mulle vaba tahte ja kujutlusvõime.
Tunnistan,et vastutan selle eest, mida mõtlen, kujutlen ja teen.
Taevane Isa, kahetsen mineviku valesid tegusid, sõnu ja mõtteid -
neid, mis pole Sulle meelepärased. Võtan vastu andestuse Jeesuse nimel.
Annan andeks iseendale ja kõigile, kes on mind kunagi solvanud.
Otsustan uuendada oma meeli Sinu Sõna läbi
ja hakata mõtlema Sinu mõtteid.
Tahan õppida nägema inimesi ja olusid Sinu moodi.
Treenin oma vaba tahet ja otsustan olla sõnakuulelik Sinu sõnale.
Samas otsustan olla eri meelt selliste sõnade ja mõtete suhtes,
mis on Sinu Sõna vastu.
Lõpetan valede kujutluspiltide mõtlemise
ja palun asemele Jumala kujutluspilte.
Võtan vastu päeva probleemid kasvu, rõõmu ja lohutuse võimalustena
ja usun, et Jeesuses on võit Jumala lubaduse kohaselt.
Aamen!
Tõlge: Ülle Kapanen