Hei, kõik!
Jätame hetkeks oma tegemised pooleli
ja tuleme istume siia ringi.
Räägime pisut sellest, mis saab juhtuma.
Tulge nüüd kärmesti! Tüdrukud ka.
KÕIKE MAAILMA Mix Ministries - kutsumusena lapsed
Minu nimi on Miika Parkinen.
Elan Tamperes koos abikaasa Riita ja kolme lapsega.
Hetkel tegutsen Operation Mobilization'i alt
Mix Ministries laste -ja noorteteenistuse juhina.
See on mu kutsumus. Ilma selleta ma ei teeks seda tööd.
Eks see ole aegajalt olnud ka paras võitlus
ja on olnud aegu, kus ma olen mõelnud,
et kuidas edasi?
Kuid lõpptulemuseks on ikka olnud see,
et tuleb minna vaid edasi.
Olen ametilt muusikaõpetaja ja endine trompeti mängija,
kuid pole seda tööd enam ammu teinud.
Kui viimati popmuusika õpetajaks õppisin,
sattusin selle raames Inglismaale
evangeelset laste -ja noortetööd õppima.
Mu esmane eesmärk on aidata lastel leida Jeesus
ja teiseks õiged alustalad oma elule.
Mu tavaline tööpäev võib olla erinev,
kuid kui mul on õhtuti mingid lasteringid,
siis hommikul, kui lapsed on läinud kooli
ja naine oma tööle,
toimetan mina kodukontoris.
Alustan oma päeva sellise vaimuliku hetkega
ja seejärel vaatan, mis vajab toimetamist.
Autoga sõites meeldib mulle väga raadiot kuulata,
sest sealt saab väga hästi kätte kõik ilma peal toimuva.
Mitte vaid siis uudiseid,
aga ka inimeste arutelud erinevatel teemadel.
Nii et raadio kaudu saab väga paljust teada.
Lisaks sellele muidugi ka uudised interneti teel,
et olla kursis kõige elus toimuvaga.
Mäletate te, millest me viimati rääkisime?
Palvest.
Sellest, mis palve on ja mida see tähendab.
Jumalaga rääkimine. Just nii.
Rääkisime ka sellest,
et hakkame võtma läbi Meie Isa palvet.
Me võime teha elus palju lahedaid ja toredaid asju,
tundes elust rõõmu.
Kui me rakendame Piibli põhimõtteid oma elus,
säästame end ka paljudest halbadest asjadest.
Sest elus on selged piirid õige ja vale vahel
ja kui me neist kinni peame,
kaitsevad need me elu nii täna, kui ka tulevikus.
Nii et sellele tasub tõsiselt mõelda.
Sa oled loonud igat ühte meist.
Tänud Sulle, et tahad olla ühenduses meie, inimestega
ja igatsed, et kõik maailma inimesed saaksid Sinu omaks.
Et kõik võiksid öelda: "Pühitsetud olgu Sinu nimi."
Mina olen Riita ja ma olen Miikani naine.
Olen ametilt laste psühhiaater.
Näen oma töö põhjal, et paljude lastega on kõik väga hästi.
Aga üks asi, mis on kuidagi silma jäänud,
on see, et puudub vanemate inimeste austamine.
Et teatud põhiväärtused on kaduma läinud.
See omakorda tingib aga pühendumise puudumise.
Ei pühenduta enam pereelule, vanemaks olemisele
või teiste austamisele.
Ehk siis paljud sellised teemad on hakanud kokku varisema.
Laps vajab ühtaegu hoolt ja armastust,
aga samas ka väga selgeid piire, et ta võiks tunda end turvaliselt.
Lapsed, kellel taolised asjad puuduvad,
on mingil määral hukka läinud.
Olen ise mõelnud,
et see iganädalane kontakt ja piiride seadmine seal lasteringis,
kus samad lapsed iganädalaselt käivad...
Et sealgi tuleb vahel ikka ja jälle uuesti piire seada,
kuid usun, et sel kõigel on oma tervendav mõju.
Taevane Isa teab juba asju enne,
kui Talle üldse ütletegi, mida te vajate.
Samas aga ütleb Jeesus,
et sellest hoolimata on oluline Isale neist asjadest rääkida.
Et kuigi Ta juba teab seda, on siiski oluline, et me paluksime.
Et meil oleks see tahe Jumalaga rääkida.
Mida teie meelest püha tähendab?
See on sõna, millel on oma tähendus.
Mäletan oma lapsepõlvest, et pühapäev oli püha,
kuna see oli hingamispäev ja siis ei tohtinud tööd teha.
Käidi kirikus ja pühapäevakoolis.
Nii et püha asi on midagi erilist.
Tänu sellele, et Jeesus suri ristil ja võttis kõik meie valed asjad ära,
võime me olla puhtad ja väärtuslikud Tema ees.
Jumal tahab olla meie sõber.
Nii et me võime kõigest südamest paluda:
"Pühitsetud olgu sinu nimi!"
Jumal võib olla meie püha, eriline ja kallis sõber,
kelle kätte me võime usaldada oma elud ja käia Tema plaanides.
Jumala igatsus on, et nii teie kõik,
kui ka kõigi ümbruskaudsete linnade ja paikade elanikud
ja kõik soomlased, eurooplased ning kõik maailma rahvad
võiksid olla pühad Jumala ees ja kallid Talle.
Ja et Jumal oleks ka neile eriliselt kallis ja püha.
Tänud Sulle, Taevane Isa, et Sa kuuled meid
ja tahad olla meie sõber.
Siin on meie uus meeldejätmise salm.
Meie tegevusest on näha,
et lapsed võivad olla ka mehiste meeste teema.
Tavapäraselt arvatakse,
et lapsed on ikka rohkem naiste ja memmede teema
ning et mehed ei oska selles vallas toime tulla.
Kuid me mängime erinevaid mänge ja viime läbi erinevaid tegevusi.
Lapsed naudivad seda täiega.
Seda koosolemist ja üksteisest hoolimist.
See kõik on lastele väga oluline.
Nii poisid ja tüdrukud, selleks korraks on me aeg läbi.
Uusi mänge enam ei alusta, vaid läheme koju.
Jakid, särgid ja sokid kõik kaasa.
Siin tehakse kõike sama, mida lapsed koduski teevad.
Lihtsalt seltsis on segasem
ja saab küpsist ning mahla pealekauba.
Samas aga saab anda neile edasi ka olulisi elulisi teadmisi.
Nii et olgu see julgustuseks kõigile meestele ja teistelegi,
kes mõtlevad: "Ei minust oleks asja selliseks!"
Selleks pole vaja mingeid erioskusi.
Meil on peres teatud terviseprobleeme.
Mind vaevavad seljahädad,
mis viimase aasta jooksul on olnud päris tõsised.
Nii et see on pannud mõtlema, mis sellest kõigest edasi saab
ja kas jaksab kõigi töödega ikka hakkama saada?
Kuid siis olen leidnud jälle julgustust ja kinnitust
ning oleme üksteist toetanud kõigis töödes-tegemistes,
võttes päev korraga, nii et...
Seljavalust veel nii palju,
et lisaks sellele, et ma võimlen ja käin ka spetsiaalsete jalatsitega,
võtan ma ka hommikuti ja õhtuti suurel hulgal tugevaid valuvaigisteid.
Need aga on põhjustanud täiendavaid probleeme -
väsimust ja muid nähte.
Samas aitab see kõik mõista teisi inimesi,
kes samuti kannatavad mitmel erimoel.
Paneb mõtlema, mis tunne see on kogeda valu
ja samastada end nii erinevate laste kui täiskasvanutega,
kes kannatavad mitmel erimoel.
Soome on ka noorte osas suur ja avar misjonipõld,
kus paljud noored ei tea midagi Jeesusest Kristusest
ja kes oma eluviisi poolest on kaugel nii kristlusest kui Piiblist.
Ehk see on see sihtgrupp, kelleni on vaja jõuda,
mistõttu misjonitööd saab väga hästi teha siin Soomeski.
Eks algne lootus ole ikka olnud see, et noored tulevad kogudusse
ja kuulevad seal Jeesusest
ning kõigest muust, mida neile õpetatakse.
Kuid samas meil on ka olnud selline programmi-põhine lähenemine,
nii et oleme kasutanud mõlemaid variante.
Ehk siis noored küll tulevad sinna koguduse ruumidesse,
kuid samas pole me misjoni nägemus sellest kaugemale jõudnud.
Üks osa me tööst on leida kohti, kus noored kogunevad.
Nii et me kasutame oma tööks linna noorsootöö ruume,
koolide saale jne.
Paiku, mis on noortele tuttavad ja kuhu nad tahavad tulla.
Me teeme nendega koos erinevaid asju
ja see on kandnud head vilja.
Ehk siis osa sellest misjonitöö nägemusest
on ka arusaamine,
et noortega tegelemine taandub eelkõige suhtele
ja mitte niivõrd mingi programmi täitmisele.
Sest kui noored kohtuvad nädalast nädalasse usklikega,
nad näevad, et usklikudki on täitsa tavalised inimesed
ega hõlju kusagil religioossuse pilvedel.
Me inimesed on eeskujuks sellest,
kuidas igapäevaselt oma usku välja elada.
Samas on neil siis ka julgus tulla
ja küsida täiskasvanult, keda nad tunnevad,
oma küsimusi.
Isegi, kui need tunduvad pisut rumalatena.
Tänapäeva Soomes oleks seda kindlasti rohkem vaja,
et kristlased läheksid välja ja kohtuksid inimestega.
Laste, -noorte, -perede -ja vanuritega.
Kõigiga.
See peaks olema üks koguduse suuremaid misjonipõlde Soomes.
Kui Paulus ütles:
"Olge selles maailmas, aga mitte sellest maailmast",
siis see ei tähenda seda,
et peaksime elama mingis oma maailmas,
vaid seda, et oleme selles samas reaalses maailmas,
kus kõik teisedki elavad
ja mõistame, mis on hetkel ajas ja maailmas toimumas.
Kuidas inimesed elavad ja millega silmitsi seisavad.
Kõik nende valu ja murtus ning kogu see maailm.
Samas aga ka mõistes,
et me ei kanna endas selle maailma vaimsust,
vaid Jumala Vaimu,
sest Piibel ütleb nii.
See annab meile julgust elada ja olla teiste inimeste keskel.
Me ajad on muutumas
ja üha enam on paganlikkust ja teadmatust.
Palju on hämmingut tekitavat ja kristlikku pärandit eiravat.
Samas aga kehtib Jeesuse misjonikäsk
kõigi sugupõlvede kohta,
mistõttu meil tuleb jõuda ka uute laste ja noorte sugupõlvedeni.
See aeg, mil elu loksub teatud väärtushinnangute põhjal paika
on väga lühike
ja pärast on juba palju raskem midagi muuta.
Praktikas näeb mu töö noortekeskustes välja sellisena,
et mul on ka abiks teisi inimesi erinevatest kogudustest,
kellega koos me siis seda tööd teeme.
Abilisi on nii nelipühi kogudusest, kui mujaltki ja kõik on hästi erinevad.
Kohe algul, kui see lugu Miikaga teemaks tuli,
tekkis see teadmine, et see on see, mida tahan teha.
See lihtsalt tundus kohe alguses õige asjana.
Noorte seas on tohutult palju otsimist.
Nad otsivad täidet sellele tühjusele enda sees,
mille osas mina juba tean, et vaid Jeesus saab seda täita.
Kuid nad otsivad elumõtet ja suunda.
Osad on omadega täitsa metsas selles osas, mida teha,
proovides üht, teist ja kolmandat.
See on see, mida nad otsivad.
Samas on imeline, et võime olla neile suunanäitajaks
ja jagada, mille ning kust meie oleme leidnud.
Selle seesmise rahu.
Täna räägime andestamisest
ja Piiblis on üks selline koht, kus Jeesus õpetab sellest
Meie Isa palves.
Olge head ja ärge palun rääkige minuga ühel ajal.
Kuna teid näidatakse teles, siis püüdke ikka viisakalt käituda.
Usun, et kuna Jumal on meid loonud,
siis on äärmiselt oluline, et oleksime ühenduses oma Loojaga,
kogedes, et me oleme armastatud, tähtsad ja erilised.
See on see, kuidas Jumal igaühest teist ja ka meist mõtleb.
Ta peab meid ainulaadseteks.
"Anna meile andeks meie võlad
nagu meiegi andestame oma võlglastele."
Ma ise olen olnud lapsest saati usklik.
Kuid murdeeas loobuvad paljud Jumalast
ja ma tegin seda sama.
Elu läks valedesse rööbastesse ja kõik läks täiega viltu.
Seetõttu on ka mu igatsus,
et tänapäeva noored ei läheks sama teed
ega peaks kogema kõike seda, mida mina kogesin.
Sest hiljem on palju raskem tõusta.
Samas igatsevad nad armastuse, julgustuse ja tröösti järele,
nii et see on see põhjus, miks ma seda tööd teen.
Me mängime ja möllame nendega suht palju,
järgides nende reegleid neis mängudes.
Muutume isegi kui lapsemeelseteks, mängides siiralt ja kõige täiega.
Samas aga julgustame neid palju.
Inimesed igatsevad midagi oma ellu, sest ega nad ju muidu siin ei käiks.
Oleme näinud ka suuri muutusi inimeste eludes,
kus ka kõige suuremad tormid on tasapisi vaibunud.
Ja seda on tore näha.
Nii Miika kui teisedki on kogenud palju raskusi oma elus,
kuid sellest hoolimata jätkavad nad meelekindlalt.
Vahel on näha, kuidas Miikal on täiega suured valud,
kuid ta tuleb sellest hoolimata ja jaksab ikka olla.
See on tõesti imetlusväärne.
See kutsumus on see,
mis on kõige alus ja hoiab mind käigus ka siis,
kui eluolukorrad muutuvad.
Või kui see teenistuski tõstatab küsimusi,
kas ma ikka olen õiges kohas?,
kui esineb erinevaid raskusi ja väljakutseid.
Samas aga, seda kõike üheskoos tehes,
oleme siiski võinud näha, et sel tööl on mõtet.
Sest kui sa näed seda laste rõõmu ja innukust
ning küsid: "Miks seal ringides on tore?",
siis vaatamata sellele, et neil on erinevaid hobisid,
peetakse meie ringe kõige paremaks.
See ühine mänguaeg ja tegemise rõõm,
pluss see, et täiskasvanud on kaasas, pööravad neile tähelepanu,
pühendavad neile hetke oma ajast
ja peavad lapsi ning nende asju tähtsaks.
Teine osa sellest, mida ma ise äärmiselt tähtsaks pean,
on see, et me tahame jagada lastele evangeeliumi.
Olgu see siis koguduse ringis või väljaspool seda - see on tähtis.
See peab olema selge, miks Jumal meist huvitub,
mis on evangeelium ja et see kuulub meile kõigile.
Tõlge: Anne-Ly Raukas