Tässä ohjelmassa: -
Yksikään isä ei kuvittele joutuvansa näkemään -
tytärtään koomassa.
Hei ja tervetuloa mukaan. Olen ohjelman juontaja Muyiwa.
Tämä on paikka unelmoida, toivoa, nauraa ja itkeä - mutta vain ilosta.
Aina kun avaan television, -
minua pommitetaan raskailla ja masentavilla uutisilla. Musertavaa.
Tämän ohjelman kertomusten tarkoitus on auttaa ja rohkaista.
Kannattaa siis katsoa loppuun asti.
Aloitamme sydäntä lämmittävällä kertomuksella miehestä, -
jonka vammasta tuli välikappale muiden auttamisessa.
Olen Fanie van der Merwe. Synnyin Etelä-Afrikassa.
Äitini oli opettaja ja isäni pastori.
Minulla on synnynnäinen kehitysvamma eli CP.
Se vaikuttaa lihasten motoriikkaan.
Pienestä lähtien rakastin urheilemista, etenkin juoksemista.
Muistan miten esikouluikäisenä otin osaa juoksukilpailuun.
Olin ainoa, joka kyyristyi lähtö- telineisiin ja pinkaisi sieltä.
Johdin lähdössä, mutta kaaduin ennen maalia ja jäin viimeiseksi.
Tämä oli ensikosketukseni juoksemiseen.
Sitten opettajani ehdotti, että menisin vammaisten joukkueeseen.
Opettaja oli vähän peloissaan ehdotuksestaan, -
koska ei tiennyt miten minä ja vanhempani suhtautuisimme.
Minulle vammaisuuden myöntäminen oli vaikeaa, -
mutta hyväksyttyäni tilanteen sain rauhan.
Ihmiset kyselivät minulta haaveistani.
Vastasin unelmoivani pääsystä v. 2008 paralympialaisiin ja -
voivani keskittyä niihin 3-4 vuoden ajan.
Joukkueeseen pääsy oli minulle ja perheelleni suuri ilonaihe.
En ollut ajatellut, että minusta tulisi urheilija.
Aivan erityiseksi asian teki se, että kykyni oli Jumalan antama.
Kaksi kultamitalia paralympialaisissa olivat todellinen lahja.
Halusin päästä koulun joukkueeseen, mutta Jumala antoi olympiamitaleja.
Käännekohtani tapahtui Stellen- boschin yliopistossa.
Olin jo aiemminkin antanut elämäni Herralle , -
mutta minua ei ollut opetuslapseutettu.
Yliopistovuosi oli käännekohta, -
koska päätin silloin seurata Jumalaa ja sain opetusta.
Olin ympäristössä, jossa saatoin kasvaa.
Sain tehdä virheitä ja oppia kuinka seurata Häntä.
Koimme käännekohtamme samaan aikaan.
Se käynnisti hengellisen ystävyytemme vahvistumisen.
Jumala kosketti koko perhettämme.
Se alkoi Faniesta ja minusta ja virtasi sitten muuhun perheeseen.
Uskon, että sekä veljeni että minä saimme Jumalalta lahjan.
Hänellä se on extreme-urheilu, minulla yleisurheilu.
Halusimme lahjoillamme vaikuttaa nuoriin ja tuoda Jumalalle kunniaa.
Käynnistimme kansainvälisen urheilujohtamisen koulun.
Visiomme on toteuttaa lähetyskäskyä urheilumaailmassa.
Emme vain valmenna ihmistä fyysisesti vaan myös hengellisesti.
Pyrimme antamaan malleja ei vain urheilukentälle vaan elämään.
Olen oppinut, että vaikka on vammainen ei pidä luovuttaa, -
vaan voi hyvin urheilla.
Fanie on mahtava.
Luotamme häneen ja pidämme hänestä kovasti.
Fanie auttaa meitä, ja kun olemme masentuneita, hän rohkaisee.
Fanie on tosi hyvä valmentaja. Olen oppinut häneltä paljon.
Hän on minulle sankari, vähän kuin toinen isä.
Fenie on näyttänyt, että pystyn mihin tahansa, -
jos vain uskon itseeni ja Jumalaan.
Monet ovat ottaneet Herran vastaan henkilökohtaisena vapahtajanaan.
Nyt he käyttävät Jumalalta saamiaan lahjoja Hänen kunniakseen.
He myös kantavat vastuuta muista ja opastavat heitä.
Kyse on keskinäisistä suhteista ja opetuslapseuttamisen ketjuista.
CP-vammainen kultamitalisti tuo siunausta nuorille urheilijoille.
Kunnia Jumalalle.
Mitä Jumalalta olemme saaneet, sillä meidän tulee auttaa muita.
Seuraavaksi tapaamme nuoren naisen.
Hän oli matkalla viettämään perheen kanssa itsenäisyyspäivää, -
mutta päätyi sairaalaan taistelemaan hengestään.
3.7.2003 Latau Martin oli poikaystävänsä kanssa -
matkalla Orlandoon Lataun perheen luo viettämään itsenäisyyspäivää.
Oli satanut. Vanhemmat ja sisar yrittivät tavoittaa Latauta, -
mutta eivät saaneet yhteyttä.
Sanoin, että jotain on nyt vialla.
Kun äiti yritti soittaa uudestaan, poliisi vastasi.
Tyttäreni oli ollut onnettomuudessa ja -
viety helikopterilla sairaalaan. Aloin kirkua.
Lataun auto oli joutunut vesiliirtoon, lipannut ja pudonnut ylösalaisin.
Poikaystävä sai vain vähäisiä vammoja, -
mutta Latau tuotiin sairaalaan tajuttomana ja kriittisessä tilassa.
Hänet saatettiin koomaan ja asetettiin hengityskoneeseen.
Minusta näytti, että hän oli tuomittu kuolemaan.
Yksikään isä ei kuvittele joutuvansa näkemään tytärtään koomassa.
Lääkärien mukaan aivoissa oli verenvuotoa ja keuhkoissa reikä.
Eloonjäämisen todennäköisyys oli pieni.
Joka tapauksessa kognitiivinen vaurio olisi pysyvä.
Lataun pastori-äiti pyysi verkostojaan rukoilemaan ympäri maailmaa.
Hän uskoi, että Jumalalla on tehtävä Lataulle, -
joka oli lahjakas oikeustieteen opiskelija.
Käännyin Jumalan puoleen Jeesuksen ystävänä. Sanoin Hänelle, -
että jos otat Lataun pois, se satuttaa, joten paranna lapseni.
Sain rauhan ja kuulin Pyhän Hengen sanovan "saat mitä rukoilit".
Latau pääsi kotiin viikon päästä. Rukousta tarvittiin vielä, -
lyhytkestoisen muistin, liikuntakyvyn ja persoonallisuuden palauttamiseksi.
Sanoin Jumalalle, että on todella vaikeaa ja -
että vain Hän voi palauttaa Lataun muistin.
Kun olin neuvoton, eikä muistini toiminut, muistin Jumalan.
Muistin Hänen Sanansa ja kuka Hän on.
Viikkojen terapian ja rukousten jälkeen Latau palasi yliopistoon.
Vaikka työmuistia oli 40 %, hän sai erittäin hyvän keskiarvon.
Vain 15 kk myöhemmin tapahtui uusi vakava auto-onnettomuus.
Latau oli autossa, jonka rengas räjähti.
Usean ilmavoltin jälkeen auto putosi kanavaan.
Autoa ajanut ystävä löytyi auton ulkopuolelta pienin vammoin, -
järkyttynyt Latau autosta.
Kuulin ensihoitajien sanovan jotain päästäni ja silmistäni.
Verenpurkaumat silmissä viittasivat vaurioon päässäni.
Sairaalassa todettiin murtumat ranteissa ja toisessa kyynärvarressa -
sekä aivovaurio ja kallonmurtuma.
Havainto- ja päättelykyvyn palautu- mista pidettiin epätodennäköisenä.
Tällaista ei voi koskaan unohtaa.
Kyselin, että mikä saa vihollisen haluamaan hänen kuolemaansa.
Herra näytti minulle, että hänestä tulisi tuomari, -
joka tuomitsisi oikeudenmukaisesti.
Ranteiden ja kyynärvarren 6 tuntia kestänyttä leikkausta -
seurasi kuukausien terapia.
Tuhansien ihmisten usko ja rukous antoi voimaa olla luovuttamatta.
Minä ja mieheni kävimme sotaa Lataun puolesta.
Viestimme oli, että taistelemme mitä ikinä hänelle tapahtuukaan.
Välillä olin valmis hyväksymään, että elämäni olisi tällaista.
Tajusin kuitenkin, että aivojeni vuoksi en voi luovuttaa, -
vaan minun täytyy olla sitkeä ja sisukas ja -
nojata Hänen Sanaansa ja saamaani kutsumukseen.
Peräänantamattomuus johti kandi- tutkintoon cum lauden papereilla.
Sitten hän suoritti MBA-tutkinnon Lontoossa.
Rukoukset täyttyivät lopullisesti kun hän v. 2016 valmistui -
Lousianan Southern Universityn oikeustieteen ohjelmasta.
Kiitin Jumalaa siitä, mitä Hän oli tehnyt.
Lataun valmistuminen oli tunteellinen hetki.
Olin ylen kiitollinen ja iloinen siitä, -
että ihme oli tapahtunut omassa elämässäni.
Nyt aivovauriosta ei ole jälkeäkään, ja -
70 % työmuistista ja havaintokyvystä on palautunut.
Nyt hän odottaa tuomarin oikeuksia keskittyäkseen rikosasioihin.
Koko perhe on oppinut, että rukous muuttaa minkä tahansa tilanteen.
Jumala todellakin vastaa rukouksiin.
Ihailen tyttäreni sinnikkyyttä.
Jumala kuulee rukouksesi ja näet, että Hänen voimansa parantaa.
Hän teki sen meille niin miksei sinullekin.
Sanon kaikille, jotka kärsivät traumasta tai vastaavasta: -
Älä luovuta. Jumala vastaa ja parantaa sinut.
Totta, älä luovuta, oli tilanne minkäänlainen tahansa.
Kahdesta aivovammasta Lataun parantanut Jumala -
voi auttaa sinuakin.
Minä olen todistus siitä, että Jumala vastaa rukouksiin.
Hän parantaa, eheyttää ja tekee ihmeitä - myös sinulle.
Katkon jälkeen miehestä, jonka polkupyörätoive vaihtui vainoksi.
Kuusivuotiaana en tiennyt, mistä on kyse, mutta kun hän sitten -
kosketti intiimialuettani, tajusin, että se oli väärin.
Hän uhkasi tappaa, jos kertoisin jollekulle.
Käännekohta-ohjelma ei ole ainoastaan TV-lähetys.
Seuraa meitä sosiaalisessa mediassa.
Olosuhteet ja riippuvuudet kahlitsevat monia heidän tahtomattaan.
On olemassa ulospääsytie.
"Herra on Henki, ja missä Herran Henki on, siellä on vapaus. "
Mies, josta seuraavaksi kerromme, koki olevansa hylkiö.
Michael oli hylätty vauvana ja hyväksikäytetty nuorena.
Hän ei luottanut itseensä eikä muihin, vaan turvautui huumeisiin.
Ne ottivat ylivallan ja lähes tuhosivat hänen elämänsä.
Varhaislapsuuteni alkoi erään trokarin luota, kun olin 3-kuukautinen.
Äitini oli jättänyt minut sinne.
Blanche Adams, joka oli naimaton ja lapseton, löysi minut sieltä.
Jumala saattoi meidät yhteen. Sain ruokaa.
Joskus ei ollut sähköä tai vettä, mutta hän oli neuvokas.
Sain rohkaisua tulla Jumalan luo ja seurakuntaan.
Pidin häntä äitinäni.
Kun olin 6-vuotias, taloon tuli asumaan mies.
Tämä leikki vähän kanssani ja lupasi minulle polkupyörän.
En tiennyt mistä on kyse, mutta kun hän sitten -
kosketti intiimialuettani tajusin, että se oli väärin.
Hän sanoi tappavansa, jos kertoisin jollekulle.
Kun kerroin Blanche-äidilleni, hän ei tehnyt mitään.
Ehkä syynä oli raha tai hän luuli minun valehtelevan.
Huoneestani keittiöön pääsi vain miehen huoneen läpi.
Kerran yöllä menin hakemaan vettä. Yritin olla hiljaa.
Kun käännyin takaisin, hän seisoi ovella haluten halata minua.
Taistelin itseni hänen ohitseen ja menin herättämään äidin.
Äiti heitti miehen ulos.
Miehen lähentely sai minut tuntemaan itseni likaiseksi.
Koin, että vika oli minussa, vaikka sukupuoli-identiteettini oli selvä.
Kokemus säilyi sisälläni vuosikymmeniä.
Hengailin vanhempien tyyppien kanssa, koska ikäiseni pilkkasivat.
He käyttivät päihteitä. Join olutta kun olin 9 ja -
poltin marihuanaa 10-vuotiaana.
Kun olin 12, koin pelastuksen ja käytin ensimmäistä kertaa kokaiinia.
Päihteet olivat minulle keino purkaa sisälläni olevaa tuskaa.
Olin tyytyväinen. Huomasin, että jotkut ympärilläni rikastuivat.
Niinpä keksin yrittää olla se, joka kaikkien piti tuntea, -
saadakseen sen mitä halusivat.
Jäin yksin 16-17 ikäisenä, kun kasvattiäitini kuoli.
Jätin koulun kesken ja menin töihin.
Välitin myös erilaisia huumeita, kun vaan sain niitä käsiini.
Huumeiden viihdekäyttö muuttui minulla nopeasti tavaksi.
Riippuvuuden kirouksen otettua vallan, sitä jatkui yli 30 vuotta.
Riippuvuus kehittyi todella nopeasti.
Jouduin vankilaan 28-vuotiaana. Kokemus oli karmaiseva.
Olin häkissä, ja muut määräsivät koska herätä ja koska nukkua.
Muistin mitä minulle oli opetettu.
Otin esiin Raamatun ja aloin lukea. Aloin rukoilla.
Vaikka huumeita oli tarjolla, en halunnut käyttää niitä.
Kun pääsin vapauteen, vanha elämäntapani otti pian hallintaansa.
Päätin aina, etten enää lankea, mutta niin kävi joka kerta.
Kun Jumala siunasi työpaikalla, varallisuudella tai avioliitolla, -
- olen eronnut kahdesti - palasin aina vanhaan ja menetin kaiken.
Elin ulkona. Nukuin hylätyissä ja alkeellisissa taloissa ja autoissa.
Saatoin myös roikkua kadulla ja olla nukkumatta monta päivää.
Välillä olin vihainen Jumalalle.
Miksi vanhempani jättivät minut?
Miksi Blanchie kuoli? Miksei ole ketään? Miksi, jos rakastat minua?
En voinut ymmärtää.
Lain toisella puolella eläminen oli vastoin kasvatustani.
Minulla oli sen verran itsekunnioitusta ja luonnetta tajutakseni, -
etten ole tehnyt elämässäni mitään vaan hukannut vuosikymmeniä.
Kun Jumalan valo osui minuun, -
mietin, että tässäkö on kaikki. Onko tämä loppu?
Vieläkö voisin löytää tarkoituksen ja tehdä jotain merkityksellistä?
Jumala sanoi, että jos luotan Häneen, -
kaikki ei ole lopussa.
Olin lopultakin valmis antautumaan ja luottamaan täysin.
Sanoin Jumalalle, että jos et auta, paranna ja vapauta, kuolen.
Olin ollut yhteydessä Pelastus- armeijaan ja sopinut tapaamisesta.
Siellä sanoin Jumalalle, että jään kunnes Hän auttaa. Hän lupasi avun.
Hänen lupauksensa lohdutti minua enemmän kuin mikään koskaan.
Hän aloitti työnsä minussa. Otti pojakseen ja vapautti tuskasta.
Hän eli tuskaa kanssani.
Hän rakasti minua.
Pelastusarmeijalla oli 6 kk ohjelma, -
jonka jälkeen saattoi jatkaa sotilaana.
Olin noin vuoden ajan sotilaana, minkä jälkeen tehtävässä, -
joka vastaa diakonia tai apulaispastoria.
Jumala kuuluu elämääni jokaikinen päivä.
Pääsen mukaan Hänen valmistamiinsa asioihin.
Pari vuotta sitten olin Homeland- trillerisarjassa, jossa esitin -
Yhdysvaltojen presidenttiä suojelevaa salaisen palvelun agenttia.
Vain Jeesus voi saada aikaan tällaisen muutoksen.
Miten muuten huumekaupan vartijasta voisi tulla -
presidentin turvamies suositussa TV-sarjassa?
Olen vieraillut erilaisissa työkohteissa ja -
osallistunut joulunvalokulkueisiin Kristuksen lähettiläänä.
Minulla ei ole biologisia lapsia, -
mutta olen ohjannut yli 20 lasta nyt lähes kolmen vuoden ajan.
Minun on vaikea uskoa, mitä Jumala on -
tehnyt elämässäni. Se on sanoinkuvaamatonta.
Ennen kun kuulin ihmisten puhuvan siitä mitä Jumala on tehnyt, -
en uskonut, mutta se on totta.
Olen nyt 56-vuotias.
En osannut kuvitella kuinka paljon Hän rakastaa minua.
Kukaan ei olisi voinut kirjoittaa etukäteen elämäni tarinaa.
On uskomatonta missä kaikkialla olen ollut ja ketä tavannut, ja -
hän lupaa, että paras on vielä tulossa.
Todella - paras on vielä edessäpäin.
Vain Jeesus voi nostaa huumeluolasta Valkoiseen taloon.
Jumala on todellinen ja Hän voi muuttaa elämäsi.
Ei ole eroa sillä oletko 7- tai 77-vuotias.
Psalmi 113:7-8: "Hän nostaa köyhän tomusta, -
hän kohottaa kurjan loasta ja asettaa hänet ylhäisten joukkoon, -
kansansa ylimysten vierelle".
Anna Hänelle valtuudet ja rukoile kanssani toistaen jälkeeni: -
Herra Jeesus, tunnustan tarvitsevani sinua.
Olen epäonnistunut yrittäessäni omassa voimassani ja kyvyilläni.
Tunnustan syntisyyteni. Uskon, että kuolit ristillä puolestani ja -
että tulet uudestaan takaisin hakemaan kaikki sinun omasi.
Haluan olla yksi heistä, joten -
tule Jeesus elämääni ja anna uusi alku.
Auta minua ymmärtämään, että rakastat minua.
Auta, että muutun sellaiseksi, miksi olet minut tarkoittanut.
Kiitos rakkaudestasi ja kiitos, että parannat. Aamen.
Jos rukoilit kanssani, lähetä viesti. Yhteystiedot katkon aikana.
Älä mene minnekään, sillä meillä on vielä mahtavaa kerrottavaa.
"Autuas se mies, joka kiusauksen kestää, -
sillä kun hänet on koeteltu, -
on hän saava elämän kruunun, -
Jonka Herra on luvannut niille, jotka häntä rakastavat!" Jaak. 1:12
Saat meihin yhteyden puhelimitse tai -
verkossa www.cbneurope.com/tpi.
Aikamme on loppumassa, mutta vielä viimeinen ajatus: -
Paras on edessäpäin. Aamen.
Lopuksi arkistosta kaivamamme -
Charles Butlerin ja Trinityn laulu "Veri". Jeesuksen veressä on voima.
Me kaikki täällä sanomme näkemiin ja Jumalan siunausta.
Veri sovitti minut. Veri varjeli minut.
Kun vihollinen hyökkäsi minua vastaan, veri pelasti.
Niin oli, veri sai sen aikaan.
Kiitos Jeesus. Olin menettänyt näkökykyni, mutta nyt näen.
Veresi toi minulle vapauden. Se eheytti minut.
Veri sai sen aikaan. Niin oli, veri sai sen aikaan.
Jeesuksen vuodattama veri lievittää epäilyni, -
tyynnyttää pelkoni ja kuivaa kyyneleeni.
Kiitos Jeesus, että vuodatit veresi puolestani.
Olin menettänyt näkökykyni, mutta nyt näen.
Veresi toi minulle vapauden. Se eheytti minut.
Veri sai sen aikaan. Niin oli, veri sai sen aikaan.
Jeesuksen vuodattama veri lievittää epäilyni, -
tyynnyttää pelkoni ja kuivaa kyyneleeni.
Herra, kiitämme sinua verestäsi, kiitämme sovituksestasi. Halleluja.
Veressäsi on voima. Veressäsi on pelastus.
Veresi suojelee. Veresi parantaa.
Veresi vapauttaa. Veressäsi on ilo.
Veri antaa rauhan. Veressä on voima.
Hänen verensä ansiosta meillä on voima. Pelasta meidät verelläsi.
Herra, suojele meitä verelläsi.
Suomennos: Pirkko Oittinen